Справа № 346/3383/21 
Провадження № 22-ц/4808/847/24 
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді             Мальцевої Є.Є.
суддів:                         Баркова В.М., Девляшевського В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Коломийської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, Державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки з незаконного володіння, 
в с т а н о в и в:
14.03.2024 року до Коломийського міськрайонного суду надійшла заява, в якій заявник просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури 13 620 грн. судових витрат, які сплачені Івано-Франківською обласною прокуратурою в якості судового збору за подання касаційної скарги у даній справі. 

Коломийський міськрайонний суд ухвалою від 24 квітня 2024 року заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення про стягнення 13 620 грн. судових витрат, які сплачені Івано-Франківською обласною прокуратурою в якості судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, повернув заявнику.

Не погоджуючись з такими висновками, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.09.2022 року частково задоволено позовну заяву Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Також з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури стягнуто 6810 грн судового збору. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.05.2023 апеляційну скаргу представника відповідача залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.09.2022 - без змін.
У той же час, при прийнятті судами рішень не вирішено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь обласної прокуратури судового збору за подання касаційної скарги у даній справі в сумі 13 620 грн (платіжні доручення від 30.12.2022 № 2802 та 2803 містяться у матеріалах справи). У зв?язку з цим обласна прокуратура двічі зверталась із заявою про ухвалення додаткового рішення до Коломийського міськрайонного суду. Однак Коломийський міськрайонний суд в ухвалі від 22.11.2023 року про повернення заяви прокурора зазначив, що рішення про розподіл вказаних судових витрат повинен здійснювати Верховний Суд, адже остаточними рішеннями в даній справі є постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2023 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 22.05.2023 року. У той же час, за результатами розгляду такої заяви прокурора Верховний Суд 28.02.2024 року відмовив в ухваленні додаткового рішення. Своє рішення мотивував тим, що судом касаційної інстанції рішення по суті спору не приймалось. Таким чином, рішення суду по суті спору прийнято саме Коломийським міськрайонним судом від 20.09.2022 року, а тому питання розподілу судових витрат відноситься до компетенції саме цього суду.
Тому прокуратура повторно звернулась із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення до Коломийського міськрайонного суду. Однак ухвалою суду першої інстанції від 24.04.2024 року заяву знову повернуто прокурору. Суд першої інстанції вказав, що у даному випадку питання про розподіл судових витрат має вирішувати Івано-Франківський апеляційний суд, оскільки постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 22.05.2023 року є остаточною у даній справі.
З посиланням на правові висновки Верховного Суду апелянт зазначає, що «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.».
Відтак, саме Коломийському міськрайонному суду необхідно вирішувати питання про розподіл судових витрат, оскільки рішення по суті спору ухвалювалось ним 22.09.2022 року. 
Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 24 квітня 2024 року про повернення заяви про ухвалення додаткового рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву прокурора задовольнити, також вирішити питання про розподіл судових витрат у розмірі 3028 грн за подання апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Дикун І.В. подав відзив на апеляційну скаргу. Заявляє, що згідно постанови Івано–Франківського апеляційного суду від 22.05.2023 року в частині було задоволено апеляційну скаргу, внаслідок чого відповідачем добровільно відшкодовано судові витрати (судовий збір) Івано–Франківській обласній прокуратурі в сумі – 6810 грн. (сплачена сума є навіть більшою, оскільки частково рішення суду 1 інстанції було скасовано). Касаційна скарга не подавалась ні прокуратурою, ні ОСОБА_2 .. Тобто прокуратура погодилась з наявними судовими витратами по справі. На даний час рішення суду апеляційної інстанції вже виконано в повному обсязі, що само по собі виключає на підставі ст. 270 ЦПК України ухвалення додаткового рішення. Але якщо б не було вищенаведеного, судові витрати також не підлягали би стягненню в тому розмірі, який зазначений прокуратурою, оскільки касаційна скарга була задоволена тільки частково і рішення Коломийського міськрайонного суду було скасовано в певній частині.
Вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене вище, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що питання про повернення сплаченого судового збору за касаційну скаргу не може бути вирішене судом першої інстанції, а тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає поверненню заявнику.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022 року частково задоволено позовну заяву Коломийської окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Коломийської міської ради, до ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (т.1, а.с.113-119).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дикуна І.В. було задоволено, рішення Коломийського міськрайонного суду від 20 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, про що заявлено представником відповідача (т.1, а.с.168-172).
Однак постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року частково задоволено касаційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури: постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову в.о. керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування пункту 16 рішення сесії Коломийської міської ради №1887-37/2009 від 25 лютого 2009 року та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Крім того, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову в.о. керівника Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Коломийської міської ради до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку змінено з викладенням мотивувальної частини в новій редакції постанови Верховного Суду (т.1, а.с.229-235).
Відповідно до платіжних доручень № 2802 та № 2803 від 30.12.2022 року Івано-Франківською обласною прокуратурою сплачено судовий збір в загальному розмірі 13 620 грн. за подання касаційної скарги (т.2 , а.с.34, 35). 
За наслідками повторного апеляційного перегляду (постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 22.05.2023 року) зазначене рішення суду першої інстанції залишене без змін в частині задоволених вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (т.2, а.с.10-16).
Тобто, рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.09.2022 року про часткове задоволення позовної заяви набрало законної сили. 
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п.п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,суд,що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власноїі ніціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими статтями 141-142 ЦПК України. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У випадку, якщо суд касаційної інстанції скасовує судове рішення з передачею справи на розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового її розгляду, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Аналогічні правові висновки викладені як у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної па-лати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц ( провадження № 61-39028св18 ), так і у чисельних постановах Великої Палати Верховного Суду: від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 ( провадження № 14-222цс18 ), від 06 лютого 2019 року у справі № 202/26885/13-ц ( провадження № 14-491цс18 ), від 19 лютого 2020 року у справі № 570/1472/19 ( провадження № 14-629цс19 ). 
Зважаючи на те, що після касаційного перегляду дана справа була передана касаційною інстанцією на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, остаточне у справі рішення ухвалено Івано-Франківським апеляційним судом від 22.05.2023 року, саме апеляційний суд вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись загальними правилами розподілу таких.
Таким чином, апелянт не позбавлений можливості звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення до закінчення строку на виконання постанови Івано-Франківського апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців
Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).
Згідно із п.п.3ч.1ст.270ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення може бути ухвалене судом лише після прийняття рішення по суті спору за наявності підстав, перелічених у частині першій статті 270 ЦПК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року, справа №464/944/17.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку з яким погоджується колегія суддів про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат за подання касаційної скарги.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а є лише помилковим тлумаченням скаржника норм діючого цивільно-процесуального законодавства.
Оскаржена ухвала відповідає вимогам закону, підстави для її скасування відсутні.
Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
У відповідності до положень  статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури - залишити без задоволення.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 18 червня 2024 року.
Судді Є.Є.Мальцева
В.М.Барков
В.А.Девляшевський