ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2024 року
м. Київ
справа № 569/19137/23
провадження № 61-509св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області, у складі судді Тимощука О. Я., від 05 жовтня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду, 
у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., 
від 07 грудня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви
1.           У жовтні 2023 року   ОСОБА_3  звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтовуючи її тим, що із початку 
2015 року вона та ОСОБА_2 почали проживати разом, як одна сім`я. 
Із лютого 2017 року проживали за адресою: АДРЕСА_1 . 19 травня 2017 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка - ОСОБА_4 .
2.           Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 
від 21 листопада 2022 року у справі № 569/13325/22 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано, а дочку залишено проживати із матір`ю. 
3.           Наразі вони з дочкою проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
4.           Вказувала, що під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній постійно «підіймав на неї руку», висловлювався нецензурною лайкою, виганяв з квартири її та дочку, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, яка фіксувала ці обставини. Також ОСОБА_2 погрожував їй фізичною розправою. Окрім погроз фізичною розправою мали місце і факти вчинення ним фізичного насильства по відношенню до неї.
5.           Постійні приниження з боку ОСОБА_2 , псування її особистого майна (телефону, планшета, золотого ланцюжку), завдання шкоди речам, які знаходяться в квартирі (псування раковини у ванній кімнаті, дверей та дверної ручки, стін, дисплею телевізора), зокрема і стали підставою розриву їх відносин. Втім ОСОБА_2 все одно не залишає її у спокої, заважає працювати, переслідує та робить все, щоб виселити її з дочкою із квартири.
6.           За її заявами до поліції відносно ОСОБА_2 було складено протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 173^2 КУпАП, а також притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджено відповідними постановами Рівненського міського суду Рівненської області.
7.           29 листопада 2022 року зареєстровано кримінальне провадження  № 12022181010002362 за статтею 185 КК України, щодо крадіжки грошових коштів ОСОБА_2 . У цій кримінальній справі вона є потерпілою.
8.           Посилаючись на викладене, просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким заборонити йому перебувати у місці спільного проживання (перебування) з     ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань до 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування) 
   ОСОБА_3 .
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
9.           Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, заяву  ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено.
10.        Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначено наступні тимчасові обмеження його прав:
-                     заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-                     заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань до 100 (ста) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 .
11.        Суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_2 систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно 
ОСОБА_1 , дійшли висновку про наявність обґрунтованого ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.        У касаційній скарзі  ОСОБА_2 просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13.        05 січня 2024 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 569/19137/23.
14.        Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у березні 2024 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
15.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 539/132/18, від 30 травня 2019 року 
у справі № 159/5880/18, від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, 
від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 30 січня 2020 року 
у справі № 545/744/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, 
від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19, від 08 квітня 2020 року 
у справі № 336/5627/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/10853/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
16.        Вказує, що його не було повідомлено про час та дату судового розгляду, що позбавило можливості спростувати доводи заявниці з посиланням на відповідні докази. ОСОБА_1 свідомо не зазначила в поданій суду заяві відомості про номер його телефону з метою унеможливлення участі у справі.
17.        Встановлене судами місце проживання його спільної з ОСОБА_1 дочки у квартирі  АДРЕСА_2 , не відповідає дійсності, оскільки з травня 2022 року дочка проживає в 

АДРЕСА_3 .        Заперечує наявність у ОСОБА_1 права власності на квартиру 
АДРЕСА_2 , єдиним власником якої є він.
19.        Звертає увагу, що ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_5 притягалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно нього, що підтверджено відповідними постановами суду.
20.        Заперечує факт вчинення домашнього насильства відносно 
ОСОБА_1 та пошкодження її речей. Наголошує, що між ними наявний конфлікт, а не домашнє насильство з його боку стосовно заявниці.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21.        26 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат 
Лук`янчук В. С. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, доводи якого не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки відзив подано з пропуском строку, встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження, а колегією суддів не встановлено підстав для продовження цього строку.
Обставини справи, встановлені судами
22.        19 травня 2017 року  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2022 року у справі № 569/13325/22. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку вказаним рішенням суду залишено проживати з матір`ю.
23.         ОСОБА_1 із дочкою зареєстровані у квартирі за адресою: 
АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за  ОСОБА_2 .
24.         ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у м. Сарни.
25.        Між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 існує спір щодо прав на квартиру АДРЕСА_2 , який перебуває на розгляді Рівненського міського суду Рівненської області (справа № 569/19829/23).
26.        Між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 склалися сталі неприязні стосунки та систематично виникають конфліктні ситуації.
27.         ОСОБА_2 постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року у справі № 569/407/23, від 17 вересня 
2021 року у справі № 569/16141/21 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .
28.        29 листопада 2022 року зареєстровано кримінальне провадження 
№ 12022181010002362 за статтею 185 КК України за заявою ОСОБА_1 щодо крадіжки колишнім чоловіком грошових коштів.
29.         ОСОБА_1 постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2023 року у справі № 569/3300/23, від 17 вересня 
2021 року у справі № 569/16138/21 притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 .
30.        Постановою Рівненського міського суду Рівненської області 
від 12 травня 2023 року у справі № 569/8591/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173^2 КУпАП України, за те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , вона вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , чим порушила умови термінового заборонного припису серії АА № 128405 від 20 квітня 2023 року, а саме: заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, терміном до 10 діб.
31.        Постановою Рівненського міського суду Рівненської області 
від 17 березня 2023 року у справі № 569/4207/23 ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_1 , звільнено від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173^2 КУпАП України, на підставі статті 22 КУпАП України, з приводу того, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , він вчинив домашнє насильство, психологічного характеру відносно колишнього зятя ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурними словами, принижував честь та гідність, провокував конфлікт.
32.        Допитаний у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_6 підтвердив обставини, викладені у заяві про видачу обмежувального припису.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
33.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
34.        Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
35.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
36.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
37.        Відповідно до статті 350^2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.
38.        Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
39.        Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя.
40.        Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
41.        Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
42.        Статтею 350^6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.
43.        У розглядуваній справі судами встановлено, що між колишнім подружжям ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки та систематично виникають конфлікти.  ОСОБА_1 неодноразово зверталась до органів поліції щодо стверджуваних нею фактів домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , а постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2023 року у справі № 569/407/23, від 17 вересня 2021 року у справі № 569/16141/21 ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173^2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .
44.        Зокрема в справі № 569/407/23 суд встановив, що  ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру щодо колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме обзивав та виганяв з квартири.
45.        У справі № 569/16141/21 суд встановив, що  ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо дружини ОСОБА_1 , а саме облив речовиною в підвальному приміщенні.
46.        Крім того, обставини вчинення домашнього насильства викладені у заяві про видачу обмежувального припису, підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
47.        Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суддів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1  вчинялося домашнє насильство і наявні ризики його повторення, а тому з метою захисту прав заявниці та попередження більш тяжких наслідків, суди дійшли обґрунтованих висновків про можливість застосувати до 
 ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді тимчасової (строком на 6 місяців) заборони йому перебувати в місці проживання (перебування) заявниці та заборони наближатися на відстань до ста метрів до місця її проживання (перебування).
48.        Апеляційний суд, надаючи оцінку пропорційності застосованих до ОСОБА_2 тимчасових обмежень його прав, також правильно звернув увагу, що останній наразі мешкає у м. Сарни.
49.        Доводи касаційної скарги про те, що судами апеляційної інстанції не було встановлено випадків домашнього насильства відносно заявниці спростовані матеріалами справи та судовими рішеннями у справах про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.
50.        Відповідно до статті 350^5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.
51.        Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_2 у повній мірі скористався своїм правом надати докази на спростування доводів заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.
52.        Наведеним спростовані відповідні доводи касаційної скарги.
53.        За встановлених обстави, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, у постановах Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 539/132/18, від 30 травня 2019 року у справі № 159/5880/18, від 29 серпня 2019 року у справі 
№ 640/23804/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 06 лютого 2020 року у справі 
№ 753/8626/19, від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19, від 08 квітня 2020 року у справі № 336/5627/19, від 02 вересня 2020 року у справі 
№ 635/4854/19-ц, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, 
від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19, від 09 лютого 2022 року 
у справі № 607/10853/21, на які посилається заявник у касаційній скарзі.
54.        Водночас Верховний Суд звертає увагу, що питання визначення статусу спірної квартири та/або визначення місця проживання малолітньої дитини і участі батьків у її вихованні, не були предметом розгляду у цій справі про видачу обмежувального припису. У разі виникнення таких спорів вони можуть бути вирішені судами за відповідними позовами  ОСОБА_2 чи 
ОСОБА_1 .
55.        Інші доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд апеляційної інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується і Верховний Суд.
56.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
57.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
58.        Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
59.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до 
частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.           Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 грудня 
2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников