ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 442/8187/19
провадження № 61-12128св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач - фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , Дрогобицька міська рада Львівської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицької міської ради на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, у складі судді 
Хомика А. П., від 05 грудня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду, у складі колегії суддів Крайник Н. П., Левика Я. А, Шандри М. М., 
від 13 червня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У листопада 2019 року фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.» (далі - ФГ «Газда») звернулось до суду з позовом до 
ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області (далі - Дрогобицька міська рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування державної реєстрації, рішення, витребування земельних ділянок та майна з чужого незаконного володіння.
2.           Позов обґрунтований тим, що ФГ «Газда», як правонаступник сільськогосподарського кооперативу «Газда» (далі - СГК «Газда»), протягом 26 років здійснює відкрито, добросовісно і безперервно сільськогосподарську діяльність на земельній ділянці, площею 18,9 га, на якій, зокрема, розташований фруктовий сад.
3.           У 1991 році було створено кооператив «Газда» та 05 травня 1991 року підписано договір № 50 про співпрацю із заводом «Граніт», згідно якого кооператив мав право використовувати надані заводом засоби виробництва, а саме майно: корівник, склад з навісом, фінський будинок, а також 
1 500 фруктових дерев, що насаджені на даній земельній ділянці підсобного господарства, з правом їх викупу.
4.           У 1991 році завод почав розпродаж майна (непрофільних активів). 
У серпні та вересні 1991 року позивач сплатив вартість отриманого від заводу майна згідно з виставленим рахунком № 25 від 11 березня 1991 року та отримав у власність вищезазначене майно, що підтверджено рішенням Львівського арбітражного суду від 27 лютого 1992 року у справі № 1/61.
5.           Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 02 лютого 1993 року у справі № 3/61 із наступними роз`ясненнями, викладеними в ухвалах Львівського Арбітражного суду та Господарського суду Львівської області і актом виконання судового рішення від 18 грудня 1993 року № 3/61, які набрали законної сили, встановлено, що позивач, як правонаступник кооперативу «Газда», у передбачений законом спосіб набув право постійного користування та володіння сільськогосподарською земельною ділянкою, площею 18,9 га, на якій розміщено фруктовий сад та нерухоме майно.
6.           Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджено також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку, виданим ГУ Держгеокадастру у Львівській області 13 березня 2019 року.
7.           Рішенням Дрогобицької міської ради № 1602 від 31 січня 2019 року, зокрема, передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 635 кв. м, кадастровий номер 4610600000:01:028:0198, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Однак, на переданій відповідачу земельній ділянці розташовані 
8 одиниць багаторічних фруктових насаджень (яблунь), які є частиною фруктового саду позивача.
8.           Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ФГ «Газда» просило суд:
- витребувати з чужого незаконного володіння від набувача ОСОБА_1 на користь ФГ «Газда», як правонаступника СГК «Газда», земельну ділянку, площею 635 кв. м, з кадастровим номером 4610600000:01:028:0198 та скасувати проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку;
- витребувати з чужого незаконного володіння від набувача ОСОБА_1 на користь ФГ «Газда», як правонаступника СГП «Газда», майно в кількості 
8 одиниць дерев яблунь, на загальну суму 48 000 грн, що знаходяться на вказаній земельній ділянці;
- скасувати пункт 1.7. рішення Дрогобицької міської ради № 1602 від 31 січня 2019 року про затвердження матеріалів з виготовлення проєктів землеустрою та передачу безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, 
площею 635 кв. м, з кадастровим номером 4610600000:01:028:0198 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться на території земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 18,9 га, право постійного користування якою належить ФГ «Газда», як правонаступнику СГК «Газда».
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
9.           Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 05 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, позов задоволено частково.
Скасовано пункт 1.7 рішення Дрогобицької міської ради № 1602 
від 31 січня 2019 року «Про затвердження матеріалів з виготовлення проектів землеустрою та передачу безоплатно у власність ОСОБА_1 , земельної ділянки, площею 635 кв. м, по провул. Тепличному, кадастровий номер 4610600000:01:028:0198, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;
Витребувано від ОСОБА_1 на користь ФГ «Газда», як правонаступника СГК «Газда», земельну ділянку, площею 635 кв. м, по 
АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610600000:01:028:0198, з наявними на ній фруктовими насадженнями та скасовано проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
10.        Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачправомірно набув право постійного користування, зокрема, спірною земельною ділянкою, що виникло до 2004 року внаслідок виконання судового рішення, а також набув у власність сад (багаторічні насадження), будівлі, що розміщені на цій земельній ділянці, а тому виділення (надання) цієї земельної ділянки (повністю чи в частині) іншій особі без попереднього її вилучення, суперечить закону.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
11.        У касаційній скарзі Дрогобицька міська рада просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 
2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 червня 
2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
12.        09 серпня 2023 року Дрогобицька міська рада подала касаційну скаргу на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 05 грудня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 13 червня 2023 року у справі № 442/8187/19.
13.        Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у жовтні 2023 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
14.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19, від 17 жовтня 2018 року 
у справі № 380/624/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13-ц, у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, від 18 червня 2020 року у справі № 442/6255/16а, 
від 23 січня 2020 року у справі № 0840/2979/18, від 05 серпня 2019 року 
у справі № 156/1028/16-ц, від 13 вересня 2022 року у справі № 912/929/21, 
від 03 вересня 2019 року у справі № 922/1224/18, у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
15.        Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
16.        Вважає, що суди не врахували, що ні позивач, ні СГК «Газда» не отримували у користування земельну ділянку, площею 18,9 га. Акт виконання рішення Арбітражного суду Львівської області від 02 лютого 1993 року у справі № 3/61, яким було зобов`язано виконком Дрогобицької міської ради виділити СГК «Газда» земельну ділянку, не підтверджує виникнення права постійного користування на земельну ділянку та не підміняє собою державний акт на право постійного користування.
17.        ФГ «Газда» не є правонаступником кооперативу «Газда», а також не є належним позивачем у цій справі.
18.        В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження перебування спірної земельної ділянки у користуванні позивача.
19.        Дрогобицькою міською радою не приймалось рішення щодо передачі земельної ділянки, площею 18,9 га, у користування позивача.
20.        Земельній ділянці, площею 18,9 га, не присвоєно кадастровий номер, фактично її як окремого об`єкта нерухомого майна не існує, відсутні її межі, винесені в натурі тощо.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
21.        У жовтні 2023 року ФГ «Газда» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Наголошує, що висновки суддів попередніх інстанції узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду у подібних справах за участі ФГ «Газда» та Дрогобицької міської ради.
Обставини справи, встановлені судами
22.        У 1991 році створено кооператив «Газда», засновником якого був ОСОБА_2 .
23.        05 травня 1991 року між кооперативом «Газда» та заводом «Граніт» укладено договір про співпрацю № 50, згідно якого кооператив набув право користування наданими заводом засобами виробництва, а саме: корівник, склад із навісом, фінський будинок, а також 1 500 фруктових дерев, насаджених на земельній ділянці підсобного господарства, з правом їх викупу. У серпні та вересні 1991 року ОСОБА_2 сплачено вартість отриманого від заводу майна на загальну суму 11 262 рублів.
24.        Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 27 лютого 1992 року у справі № 1/61, з урахуванням уточнень, викладених в ухвалі цього суду 
від 25 листопада 1996 року, визнано право власності кооперативу «Газда» на основні засоби виробництва на підставі договору від 05 травня 1991 року 
№ 50, серед яких: будівлі (корівник, склад із навісом, нежитлова будівля), 
515 фруктових дерев.
25.        Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 02 лютого 1993 року у справі № 3/61 зобов`язано виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити кооперативу «Газда» земельну ділянку в саду, який належить кооперативу на праві власності. На виконання зазначеного судового рішення видано наказ.
26.        Ухвалою Арбітражного суду Львівської області від 22 червня 1993 року у справі № 3/61 уточнено резолютивну частину рішення суду від 02 лютого 1993 року та викладено її у такій редакції: «Зобов`язати виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити сільськогосподарському кооперативу «Газда» земельну ділянку, площею 
18,9 га, на вул. Самбірській, що межує з вул. Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України».
27.        Відповідно до акту виконання судового рішення від 18 грудня 1993 року № 3/61 рішення Арбітражного суду Львівської області від 02 лютого 1993 року виконано. Додатком до акту є викопіювання плану м. Дрогобича із позначенням місця знаходження та площі земельної ділянки (18,9 га).
28.        Згідно з пунктом 1.1 статуту МПП «Газда», підприємство утворено в результаті реорганізації сільськогосподарського кооперативу «Газда» і є його правонаступником.
29.        Розпорядженням міського голови м. Дрогобича від 24 червня 2003 року № 195-р МПП «Фірма «Газда» перереєстровано на ФГ «Газда». 
30.        Згідно зі статутом ФГ «Газда», це господарство утворене в результаті реорганізації МПП «Газда» і є його правонаступником.
31.        Постановою Львівського апеляційного господарського суду 
від 29 березня 2005 року (справа № 1/454-29/203), залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04 жовтня 2005 року, підтверджено правомірність розпорядження міського голови м. Дрогобича від 24 червня 2003 року № 195-р про перереєстрацію МПП «Фірма «Газда» у ФГ «Газда» Добродія Бігуняка Я. С.». Ухвалою Верховного Суду України 
від 18 травня 2006 року відмовлено у відкритті касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 04 жовтня 
2005 року.
32.        Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2006 року у справі № 1/454-29/203 роз`яснено, що оскільки ФГ «Газда», як правонаступник, має у власності сад, розташований на спірній земельній ділянці, зазначене господарство має право на постійне користування земельною ділянкою.
33.        13 грудня 2006 року ФГ «Газда» укладено договір із Львівською регіональною філією Центру ДЗК про виконання проектно-пошукових робіт з виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку.
34.        Із наданої Управлінням Держкомзему у м. Дрогобичі інформації судами встановлено, що станом на 28 січня 2010 року відповідно до Державної статистичної звітності за кооперативом «Газда» рахувалося 18,9 га земель (під багаторічними насадженнями 18 га, під будівлями 0,9 га); станом на 
2015-2016 роки за ФГ «Газда» рахувалася земельна ділянка у такій самій площі. Зазначене стверджується і витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
35.        ФГ «Газда» протягом 2013-2015 років неодноразово зверталося із заявами до Дрогобицької міської ради про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 18,9 га, розташованої на вул. Самбірській, з метою встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки відповідно до акту про виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року та присвоєння кадастрового номера для проведення державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою.
36.        Рішенням Дрогобицької міської ради від 08 липня 2016 року відмовлено у наданні дозволу ФГ «Газда» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки згідно з поданими заявами від 02 і 17 липня 2013 року, 07 квітня, 11 липня 2014 року, 05 серпня, 28 жовтня, 30 листопада, 10 грудня 2015 року, 30 травня 2016 року.
37.        Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 29 квітня 2016 року у справі № 442/2708/16-а визнано протиправною діяльність Дрогобицької міської ради щодо зволікання у розгляді заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки, площею 18,9 га, розташованої на вул. Самбірській (фруктовий сад), для проведення реєстраційних дій права постійного землекористування.
38.        Згідно з повідомлень Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, акту від 21 червня 2018 року, податкових повідомлень-рішень, ФГ «Газда» є платником сільськогосподарського і земельного податку, зокрема щодо земельної ділянки, площею 18,9 га.
39.        Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області було проведено перевірку дотримання Дрогобицькою міською радою вимог чинного земельного законодавства України та виконання рішень судів, що набрали законної сили, якою було встановлено правомірність та законність набуття у постійне користування ФГ «Газда» земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 18,9 га, де розмішений фруктовий сад та майно позивача необхідне для ведення фермерського господарства. При цьому, управлінням встановлено наявність порушень, допущених міською радою при прийнятті оскаржуваних позивачем рішень органу місцевого самоврядування, що підтверджено листом Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22 серпня 2018 року.
40.        31 січня 2019 року Дрогобицькою міською радою прийнято рішення 
№ 1602, згідно з пунктом 1.7 якого вирішено затвердити матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати безоплатно у власність ОСОБА_1 , проживаючому                                     в АДРЕСА_2 , земельну ділянку, площею                   635 кв. м, по провул. Тепличному з кадастровим номером 4610600000:01:028:0198 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
41.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
42.        Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
43.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
44.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
45.        Частинами першою та четвертою статті 30 ЗК Української РСР 
1990 року передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу, зокрема державними актами.
46.        Багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення.
47.        Згідно з частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.
48.        Аналогічні положення закріплені у частині другій статті 79 ЗК України.
49.        Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі 
№ 6-14цс15 дійшов висновку, що багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони розташовані, оскільки є складовою частиною цієї земельної ділянки.
50.        Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття міською радою оскаржуваного рішення) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
51.        Відповідно до статті 141 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття міською радою оскаржуваного рішення) підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; 
д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
52.        Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (стаття 21 ЦК України).
53.        Згідно зі статтею 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
54.        Встановивши, що виділена ОСОБА_1 земельна ділянка входить до складу (є частиною) земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача, і таке виділення відбулося без припинення у встановленому законом порядку права користування земельною ділянкою 
ФГ «Газда», суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
55.        Висновки судів узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, при вирішенні подібних спорів за участі ФГ «Газда», зокрема у постановах 
від 12 січня 2022 року у справі № 442/2635/20, від 16 лютого 2022 року, у справі № 442/2569/18, від 24 травня 2023 року у справі № 442/6301/20, 
від 28 липня 2023 року у справі № 442/6779/20, від 15 листопада 2023 року у справі № 442/8622/19.
56.        Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржував.
57.        За встановлених у розглядуваній справі обставин, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19, від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13-ц, у постановах Верховного Суду 
від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, 
від 18 червня 2020 року у справі № 442/6255/16а, від 23 січня 2020 року у справі № 0840/2979/18, від 05 серпня 2019 року у справі № 156/1028/16-ц, 
від 13 вересня 2022 року у справі № 912/929/21, від 03 вересня 2019 року у справі № 922/1224/18, у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16, на які заявник посилається у касаційній скарзі.
58.        Посилання Дрогобицької міської ради на порушення судами норм процесуального права щодо не дослідження доказів, Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки судами надано оцінку доказів відповідно до положень статті 89 ЦПК України.
59.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
60.        Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 400 ЦПК України.
61.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
62.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
63.        Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
64.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до 
частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу Дрогобицької міської ради залишити без задоволення.
2.           Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 
від 05 грудня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 13 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников