ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 травня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/12452/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України 
          на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.)
          в адміністративній справі №160/12452/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів  Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 06.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (відповідач-1), Міністерства внутрішніх справ України (відповідач-2) в якому, з урахуванням уточнень (а.с. 2-7, 28-32), просив: 
          - визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.12.2023 року;
          - зобов`язати Міністерство Внутрішніх справ України оформити документи, необхідні для Головного управління МВС України в Харківській області для оформлення та подання документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та направити їх для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
          - визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС у Харківській області щодо залишення заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.12.2023 року без розгляду;
          - зобов`язати Головне управління МВС України в Харківській області оформити документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та направити їх для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.          
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року позов задоволено частково.
          Визнано протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документів про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
          Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документи про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду.
          В іншій частині позовних вимог відмовлено.
          Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство внутрішніх справ України на транспорті подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
          В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу служби у пільговому обчисленні законом не визначено. Зазначає, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення зі служби (06.11.2015) у календарному обчисленні складала – 19 років 04 місяці 01 день, тоді як Законом № 2262-XII передбачено необхідну календарну вислугу років - 22 календарних роки та 6 місяців і більше (з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року), відтак у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги, оскільки на день звільнення зі служби немає встановленої п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII календарної вислуги років.
          Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.          
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.11.2015 року відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 594 о/с позивач був звільнений з посади оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинними проявами, пов`язаними з діяльністю радикальних молодіжних угрупувань, незаконним обігом зброї та вибухівки, розкриття злочинів, учинених іноземцями та відносно них УКР ГУМВС України в Харківській області через скорочення штатів. Вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні 19 років 04 місяці 01 день, у пільговому 24 роки 07 місяців 19 днів.
23.12.2022 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Харківській області в якій просив оформити всі необхідні документи та подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.
Листом №Л-239вс/119-12/01-2022 від 29.12.2022 року Головне управління Національної поліції України в Харківській області повідомило про направлення звернення до Головного управління МВС України в Харківській області.
19.01.2023 року листом № Л-239вс/119-12/01-2023 Головне управління МВС України в Харківській області повідомило, що на виконання вимог Закону України від 02.07.2015 року № 580-VII «Про Національну поліцію» постановами Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №641 та від 16.09.2015 року №730 утворено Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, створено її територіальні органи та ліквідовано територіальні органи Міністерства внутрішніх справ як юридичні особи публічного права, в тому числі ГУМВС України в Харківській області, таким чином, створено новий орган виконавчої влади – Головне управління Національної поліції в Харківській області.
Ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області не може здійснювати підготовку будь-яких документів та приймати рішення без письмового інформування уповноваженого структурного підрозділу МВС України про необхідність оформлення та подання документів для призначення (перерахунку) пенсії.
21.02.2023 року позивач звернувся із заявою до Міністерства внутрішніх справ України в якій просив оформити всі необхідні документи та подання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.
Листом від 08.03.2023 року №Л-4021/49-3860-2023 Міністерство внутрішніх справ України повідомило, що оскільки позивач не має права на пенсію за вислугою років на умовах, визначених Законом, то для оформлення подання на пенсію за вислугу років з усіма необхідними документами та направлення їх до органів Пенсійного фонду України законодавчі підстави в МВС відсутні.
Позивач вважає протиправною  бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у заяві ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.12.2023 року.
          Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. 
Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист. 
Згідно зі ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
За змістом пункту «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту. 
Стаття 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII передбачає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
При цьому, в силу п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.
До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби (ч.2 ст.17 ЗУ №2262-XII).
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.17-1 ЗУ №2262-XII).
Отже, за приписами статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII. 
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. 
Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а з спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. 
Така можливість передбачена Постановою №393.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Подібний висновок, про застосування постанови №393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років поліцейським, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 750/9775/16-а.
Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII. 
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. 
Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Також, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 року справі №480/4241/18 дійшов висновку про те, що є необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Крім того колегія суддів Верховного Суду у справі №480/4241/18 наголосила на необхідності врахування приписів підзаконних нормативно-правових актів при обчисленні вислуги років для призначення пенсії.
У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: 
"В цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). 
Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393".
Отже, з урахуванням викладеного, вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 24 років, що відповідає п. «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262.
З урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 року у справі 805/3923/18-а, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявної у позивача вислуги років достатньо для обов`язку відповідача направити документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1ст.12 Закону № 2262-ХІІ.
Орган, що направляє документи для призначення пенсії відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи відмову відсутністю у позивача необхідної вислуги років у календарному обчисленні, при цьому відповідач зобов`язаний обрахувати вислугу позивача у пільговому обчисленні.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.06.2022 у справі №120/3521/20-а адміністративне провадження № К/9901/18936/21. 
Так, предметом розгляду зазначеної справи було безпідставне неврахування територіальним органом Пенсійного фонду при обрахунку вислуги років виключно в календарному обчислені.
Таким чином, неправомірне застосування відповідачем наведених положень законодавства призвело до порушення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.
Згідно із пунктом 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402, (Порядок № 3-1) уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Порядком № 3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Позивач фактично оскаржує відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо оформлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документів про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, та наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд першої інстанції у даній справі дійшов правильного висновку про наявність правових та фактичних підстав для часткового задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в оформленні та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документів про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, та зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання та документи про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду, наданих судом у рішенні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.05.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.         
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова