ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 травня 2024 року
м. Київ
 
справа № 128/3203/21
провадження № 61-11375cв23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:            
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина», 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року у складі судді Шевчук Л. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023  року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Агрофірма Батьківщина» (далі - ПП «Агрофірма Батьківщина») про визнання права власності та виділ у натурі частини нерухомого майна.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2008 року між ним та ПП «Агрофірма Батьківщина» укладений договір, за умовами якого він зобов`язався внести до каси відповідача грошові кошти в сумі 1 400 000 грн для придбання майнових паїв КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина», у їх власників - членів колишнього КСП, а відповідач - за внесені кошти повинен придбати вказані майнові паї на своє ім`я та в строк до 31 березня 2009 року отримати в Стрижавській селищній раді майнові сертифікати на кожен придбаний майновий пай, та половину з яких передати йому як за кількістю, так і за вартістю.
Домовились також після виконання умов цього договору оформити право спільної сумісної власності в рівних частинах на майно згідно пункту 5.1 договору, зокрема:
пункт 5.1.1. нерухоме майно, розташоване в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, а саме: реммайстерня вартістю 76 081 грн, будинок столової вартістю 15 565 грн, санпропускник вартістю 133 368 грн, гараж вартістю 14 105 грн, стельмашня вартістю 1 996 грн, склад міндобрив вартістю 16 302 грн, склад № 1 вартістю 11 400 грн, автоваги вартістю 472 грн, млин вартістю 6 196 грн, свинарники 4 шт. вартістю 40 205 грн, башта Рожновського з артскважиною вартістю 1 923 грн, склад ядівхімікатів вартістю 756 грн, будинок овочевий вартістю 2 781 грн, склад № 2 вартістю 30 079 грн, будинок пташника вартістю 1 514 грн, незакінчене будівництвом звіргосподарство вартістю 16 955 грн, незакінчений будівництвом автогараж вартістю 3 625 грн;
пункт 5.1.2 нерухоме майно, розташоване в АДРЕСА_1 , а саме: овочесховище вартістю 59 907 грн літ. «В»; консервний цех вартістю 71 311 грн літ. «Б» з котельнею «Б1», складом «Б2», прибудовами «Б3», «Б4», «Б5», «Б6»; цех сокорозливний вартістю 15 523 грн літ. «Г», з сушарнею літ «Г1», підвалом п/Г; бойня вартістю 1 785 грн, башта Рожновського з артскважиною вартістю                           2 992 грн.
Умови договору були виконані.
Ухвалою Вінницького районного суду від 23 червня 2017 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі №128/4171/16-ц ,про виділ майна в натурі, за якою йому у власність було виділено майно:
- 1.1. - господарський двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з будівель: свинарник № 2 літ. «Б» з тамбуром-складом літ. «б», «б1»: приміщення № 1: з № 1 по № 3 площею 613,5 кв. м; свинарник № 3 літ. «В» з прибудовами літ. «в», «в1»: приміщення № 1: з № 1 до № 11 площею 466,9 кв. м; свинарник № 4 літ. «Г» з прибудовами літ. «г», «г1», «г2», «г3», «г4», «г5»: приміщення № 1: з № 1 по № 16 площею 922,2 кв. м; свинарник літ. «Е» приміщення № 1: з № 1 по № 5 площею 180,2 кв. м; водонапірна башта літ. «Ж» площею 8,7 кв. м; силосна яма № 1, артезіанська свердловина № 2, колодязь для стоків № 3, колодязь для стоків № 4, колодязь для стоків № 5; загальна площа будівель 2 327,4 кв. м;
- 1.2. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,: консервний цех літ. «Б» з котельнею літ. «Б1», складом літ. «Б2», прибудовами літ. «Б3», «Б4», «Б5», «Б6»: приміщення № 1: з № 1 по № 26 площею 851,4 кв. м; сховище літ. «В»: приміщення підвального поверху № 1: з № 1 по № 6 площею 1265,1 кв. м; сокрозливний цех літ. «Г» з сушарнею літ. «Г1», підвалом літ. «п/Г»: приміщення підвального поверху № 1: з № 1 до № 2 площею 176,3 кв. м, приміщення І поверху № 1: з № 3 до № 13 площею           384,6 кв. м, загальна площа по літ. «Г» 560,9 кв. м; прохідна літ. «Д», тамбур літ. «д»: приміщення І поверху № 1: з № 1 до № 4 площею 23,3 кв. м; убиральня літ. «Ж»;
- 1.3. - нежитлова будівля автоваги Б, яка розташована по АДРЕСА_1 ;
- 1.4. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_3 та складаються з об`єктів: телятник «К», загальна площа 955,0 кв. м; прибудова «К», прибудова «К1»; телятник «Л», загальна площа 1 693,4 кв. м; будівля пекарні «М», загальна площа 180,0 кв. м; прибудова «М», ганок, ганок, ганок; будівля пункту штучного запліднення «Н», загальна площа 165,1 кв. м;
- 1.5. - будівля звіроферми незавершена будівництвом, готовністю 59%, огорожа № 1-2, розташовані по АДРЕСА_4 ;
- 1.6. - сім ємностей для пального зі складу пального В, розташованого по АДРЕСА_5 .
У власність ПП «Агрофірма «Батьківщина» виділено таке майно:
- 2.1. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : ковбасний цех літ. «А» з прибудовами літ. «А1», «А2», «А3» та підвал літ. «п/А1»: приміщення підвального цеху № 1: з № 1 до № 3, площею 8,3 кв. м; приміщення І поверху № 1: з № 4 до № 24 площею 318,7 кв. м, приміщення ІІ поверху № 1: з № 25 до № 31 площею 122,0 кв. м, ганок, загальна площа літ. «А» - 499,0 кв. м, сушарня літ. «Е», прохідна літ. «Д1», ворота №1;
- 2.2. - нежитлові будівлі корівників № 11-12 з прибудовами, які розташовані на АДРЕСА_5 , загальною площею 4 179,8 кв. м та складаються з приміщень: корівник «А», корівник «А1», корівник «А2», тамбур «а1», тамбур «а2», тамбур «а3», тамбур «а4», тамбур «а5», під навіси для худоби «а6», під навіси для худоби «а7», прибудова «а8», тамбур «а9», прибудова «а10», прибудова «а11», прибудова «а12», прибудова «а13», тамбур «а14», тамбур «а15», тамбур «а16», прибудова «а17», тамбур «а18»;
- 2.3. - нежитлові будівлі, які розташовані на АДРЕСА_3 та складаються з приміщень: будинок КПП А, загальною площею 24,6 кв. м; прибудова «а»; ганок; ремонтна майстерня «Б», загальна площа 819,2 кв. м; оглядова яма о/л, сходи;
- 2.4. - нежитлова будівля автовагової з навісом, яка розташована на                  АДРЕСА_5 та складається з приміщень: автовагова «А», загальна площа 27,6 кв. м;               навіс а;
- нежитлові будівлі та споруди, які розташовані на АДРЕСА_3 та складаються з об`єктів: телятник «А», загальна площа 897,1 кв. м; пандус; ганок; телятник «Б», загальна площа 923,9 кв. м; телятник «В», загальна площа 921,3 кв. м; водонапірна вежа «І»;
- 2.5. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані на АДРЕСА_5 та складаються з об`єктів: будинок столової «А», загальна площа 126,1 кв. м; веранда «а1», прибудова «а2»; будинок механізатора «Б», загальна площа 203,4 кв. м; склад пального «В», в якому залишаються шість ємностей для пального, загальна площа 13,7 кв. м;
- 2.6. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані на АДРЕСА_5 та складаються з об`єктів: сіносховище «А»; силосні ями 1-5; жомові ями 6-7;
- 2.7. - нежитлова будівля з прибудовами, яка розташована по                             АДРЕСА_3 та складається з приміщень: будинок магазину «А», загальною площею 352,8 кв. м, ганок, ганок з козирком.
Предметом мирової угоди не були склад № 1 вартістю 11 400 грн та склад № 2 вартістю 30 079 грн.
У червні 2019 року при оформленні права спільної сумісної власності на будівлі складів № 1 та № 2 йому стало відомо, що указані об`єкти нерухомості на праві приватної власності належать відповідачу.
Зазначав, що в основі оформленого відповідачем права власності на зернові склади були майнові сертифікати, які придбані відповідачем і за його (позивача) кошти.
Незалежно від того, що відповідач є титульним власником його майна, він має право на його половину, оскільки спірне майно набуто ним за рахунок у тому числі його коштів відповідно до умов укладеного між ними договору.
Посилаючи на зазначені обставини, з урахуванням уточнених вимог, просив суд:
- визнати за ним право власності та виділити йому в натурі за адресою: АДРЕСА_1 зі складу зернового № 1 літ. «А», приміщення № 1, площею 125,9 кв. м, частину приміщення № 2, площею 63,1 кв. м, а також з мансарди «М/А» приміщення № 4, площею 125,8 кв. м та частину приміщення № 5, площею 63,1 кв. м, у тому числі ганок та навіс «а1», загальною площею 377,9 кв. м,                        а також навіс «В»;
- навіс «Б», огорожу № 1, ворота № 2, огорожу № 3, огорожу № 4 та огорожу № 5 залишити у спільному користуванні з відповідачем та стягнути з відповідача на його користь компенсацію за відступ від частки у праві власності на ці будівлі в розмірі 22 363 грн;
- визнати за ним право власності та виділити йому в натурі за адресою: АДРЕСА_6 зі складу зернового № 2 літ. «А» приміщення з № 1 по № 8 та частину приміщення № 9 , площею 46,25 кв. м, загальною площею 540,15 кв. м, а також частину навісу складу № 2 для зерна літ. «Б», площею 290,3 кв. м та частину огорожі № 2, площею 146,0 кв. м;
- ворота № 1, частину огорожі № 2 площею 66,3 кв. м та вимощення 1 залишити у спільному з відповідачем користуванні зі стягненням з відповідача на його користь компенсації за відступ від частки у праві власності на ці будівлі в розмірі 117 601 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовано вжиті заходи забезпечення позову.
Суд першої інстанції виходив із того, шо предметом договору від 28 жовтня 2008 року були майнові сертифікати на об`єкти рухомого та нерухомого майна, сам договір не містить обов`язку відповідача передати у власність позивача майно, зокрема й спірне нерухоме майно, оскільки на момент укладення цього договору відповідач не набув права власності на нього. Окрім того, відповідач правомірно набув право власності на спірне нерухоме майно, що встановлено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 січня 2021 року у справі № 128/1936/19, що залишене без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року. Також суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення  його прав з боку відповідача.
Короткий зміст постанови апеляційної інстанції
Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023  року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення  Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим тане вбачав підстав для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
24 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає  неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема суди не врахували висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі                                   №  910/7164/19, від 21 січня 2021 року у справі № 755/6962/19, від 10 квітня 2019  року у справі № 390/34/17, від 10 листопада 2021 року у справі                        № 910/8060/19, від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц,                         від 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Поза увагою судів залишилася та обставина, що зернові склади, які є предметом позову, на момент укладення договору від 28 жовтня 2008 року входили в пайовий фонд колишнього КСП «Батьківщина» та перебували в користуванні відповідача як підприємства - правонаступника цього  КСП.
При цьому у власності відповідача знаходились і частина майнових сертифікатів на майно, що становило пайовий фонд колишнього КСП, і це право документального підтверджувалося свідоцтвами про право на майновий пай, які видала Стрижавська селищна рада на його ім`я.
Висновки судів про те, що предметом договору були виключно майнові сертифікати та що договір не містив обов`язку відповідача передати йому у власність спірне нерухоме майно, який на момент його укладання не був власником цього майна, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються договором від 28 жовтня 2008 року. Поза увагою судів  залишилась і та обставина, що, уклавши договір від 28 жовтня 2008 року та одержавши від нього (позивача) грошові кошти в сумі 1 400 000 грн, відповідач, фактично, придбав усі майнові паї у їх власників, після чого зібрав загальні збори та, маючи на них переважну більшість голосів, ініціював питання про виділ в натурі, у тому числі і спірне нерухоме майно лише собі у власність. Вказане рішення зборів і стало підставою для оформлення відповідачем права особистої власності на спірне нерухоме майно.
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Згідно з протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів                                      від 31 липня 2023 року справу передано судді-доповідачеві                   ОСОБА_2, судді, які входять до складу колегії: Дундар І. О.,             Антоненко Н. О.
Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.                          
Витребувано з Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу №  128/3203/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агрофірма Батьківщина» про визнання права власності та виділ в натурі частини нерухомого майна.
Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 призначений повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2024 року справу передано судді-доповідачеві Червинській М. Є.; судді, які входять до складу колегії,: Коротенко Є. В. , Коротун В. М .
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Суди встановили, що згідно з договором від 28 жовтня 2008 року, укладеним між ПСП «Агрофірма Батьківщина» та ОСОБА_1 , останній зобов`язався внести до каси відповідача грошові кошти в сумі 1 400 000 грн для придбання майнових паїв КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПСП «Агрофірма Батьківщина», у їх власників - членів колишнього КСП, а відповідач - за внесені кошти повинен придбати вказані майнові паї на своє ім`я та в строк до 31 березня 2009 року отримати в Стрижавській селищній раді майнові сертифікати на кожен придбаний майновий пай.
За умовами цього договору агрофірма, зокрема передає у власність ОСОБА_1 таку частину майнових паїв, щоб загальна кількість паїв, що залишається у власності агрофірми, незалежно від часу придбання та за чиї кошти вони були придбані, була рівною кількості паїв, що передаються ОСОБА_1 у власність, - як за кількістю, так і за вартістю. Решта придбаних за кошти ОСОБА_1 майнових паїв залишається у власності агрофірми. Сторони домовились, що оформлюють право спільної сумісної власності на майно на дві рівні частини та зазначають перелік нерухомого і рухомого майна, серед якого наявне і спірне нерухоме майно: склад зерновий № 1 та склад зерновий № 2.
Ухвалою Вінницького районного суду від 23 червня 2017 рокуу справі №128/4171/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПСП «Агрофірма «Батьківщина» про виділ майна в натурі  визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за якою у власність ОСОБА_1 було виділено майно:
1.1. - господарський двір, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з будівель: свинарник № 2 літ. «Б» з тамбуром-складом літ. «б», «б1»: приміщення № 1: з № 1 до № 3 площею 613,5 кв. м; свинарник № 3 літ. «В» з прибудовами літ. «в», «в1»: приміщення № 1: з № 1 по № 11 площею 466,9 кв. м; свинарник № 4 літ. «Г» з прибудовами літ. «г», «г1», «г2», «г3», «г4», «г5»: приміщення № 1: з № 1 до № 16 площею 922,2 кв. м; свинарник літ. «Е» приміщення № 1: з № 1 до № 5 площею 180,2 кв. м; водонапірна башта літ. «Ж» площею 8,7 кв. м; силосна яма № 1, артезіанська свердловина № 2, колодязь для стоків № 3, колодязь для стоків № 4, колодязь для стоків № 5. Загальна площа будівель 2 327,4 кв. м;
1.2. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ,: консервний цех літ. «Б» з котельнею літ. «Б1», складом літ. «Б2», прибудовами літ. «Б3», «Б4», «Б5», «Б6»: приміщення № 1: з № 1 по № 26 площею 851,4 кв. м; сховище літ. «В»: приміщення підвального поверху № 1: з № 1 по № 6 площею 1265,1 кв. м; сокрозливний цех літ. «Г» з сушарнею літ. «Г1», підвалом літ. «п/Г»: приміщення підвального поверху № 1: з № 1 по № 2 площею 176,3 кв. м, приміщення І поверху № 1: з № 3 по № 13 площею                384,6 кв. м, загальна площа по літ. «Г» 560,9 кв. м; прохідна літ. «Д», тамбур літ. «д»: приміщення І поверху № 1: з № 1 по № 4 площею 23,3 кв. м; убиральня літ. «Ж»;
1.3. - нежитлова будівля автоваги Б, яка розташована на АДРЕСА_1 ;
1.4. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані на АДРЕСА_3 та складаються з об`єктів: телятник «К», загальна площа 955,0 кв. м; прибудова «К», прибудова «К1»; телятник «Л», загальна площа 1 693,4 кв. м; будівля пекарні «М», загальна площа 180,0 кв. м; прибудова «М», ганок, ганок, ганок; будівля пункту штучного запліднення «Н», загальна площа 165,1 кв. м;
1.5. - будівля звіроферми незавершена будівництвом, готовністю 59 %, огорожа № 1-2, розташовані на АДРЕСА_4 ;
1.6. - сім ємностей для пального зі складу пального В, розташованого на АДРЕСА_5 .
У власність ПП «Агрофірма «Батьківщина» виділено таке майно:
2.1. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : ковбасний цех літ. «А» з прибудовами літ. «А1», «А2», «А3» та підвал літ. «п/А1»: приміщення підвального цеху № 1: з № 1 по № 3, площею 8,3 кв. м; приміщення І поверху № 1: з № 4 по № 24 площею 318,7 кв. м, приміщення ІІ поверху № 1: з № 25 до № 31 площею 122,0 кв. м, ганок, загальна площа літ. «А» - 499,0 кв. м, сушарня літ. «Е», прохідна літ. «Д1», ворота №1;
2.2. - нежитлові будівлі корівників № 11-12 з прибудовами, які розташовані на АДРЕСА_5 , загальною площею 4 179,8 кв. м та складаються з приміщень: корівник «А», корівник «А1», корівник «А2», тамбур «а1», тамбур «а2», тамбур «а3», тамбур «а4», тамбур «а5», під навіси для худоби «а6», під навіси для худоби «а7», прибудова «а8», тамбур «а9», прибудова «а10», прибудова «а11», прибудова «а12», прибудова «а13», тамбур «а14», тамбур «а15», тамбур «а16», прибудова «а17», тамбур «а18»;
2.3. - нежитлові будівлі, які розташовані на АДРЕСА_3 та складаються з приміщень: будинок КПП А, загальною площею 24,6 кв. м; прибудова «а»; ганок; ремонтна майстерня «Б», загальна площа 819,2 кв. м; оглядова яма о/л, сходи;
2.4. - нежитлова будівля автовагової з навісом, яка розташована по АДРЕСА_5 та складається з приміщень: автовагова «А», загальна площа 27,6 кв. м;               навіс а;
нежитлові будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_3 та складаються з об`єктів: телятник «А», загальна площа 897,1 кв. м; пандус; ганок; телятник «Б», загальна площа 923,9 кв. м; телятник «В», загальна площа 921,3 кв. м; водонапірна вежа «І»;
2.5. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_5 та складаються з об`єктів: будинок столової «А», загальна площа 126,1 кв. м; веранда «а1», прибудова «а2»; будинок механізатора «Б», загальна площа 203,4 кв. м; склад пального «В», в якому залишаються шість ємностей для пального, загальна площа 13,7 кв. м;
2.6. - нежитлові будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_5 та складаються з об`єктів: сіносховище «А»; силосні ями 1-5; жомові ями 6-7;
2.7. - нежитлова будівля з прибудовами, яка розташована по АДРЕСА_3 та складається з приміщень: будинок магазину «А», загальною площею                   352,8 кв. м, ганок, ганок з козирком.
Згідно з пунктом 4 вказаного договору у спільній частковій власності сторін з рівним частками: по 1/2 у кожної з сторін,-залишається майно:
4.1. будинок овочевої бригади, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 ,     літ. «А» з прибудовою літ. «а»: приміщення №1: з №1 по №6, площею                    116,5 кв. м; водокачка літ. «Б»: приміщення №1: з №1 по №2, площею                   38,8 кв .м; теплиця літ. «В». Загальна площа 155,3 кв.м. Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 1,0271 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0946:
4.1.1. ПП «Агрофірма «Батьківщина» зобов`язується протягом 10 (десяти) днів з часу набрання законної сили ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області про визнання цієї мирової угоди подати до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області заяву про зміну договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , площею 1,0271 га, кадастровий номер 0520655900:02:009:0946, із змінами від 17 грудня 2014 року, укладеного між ПП «Агрофірма Батьківщина» та Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області, смт Стрижавка, Вінницького району, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 7, на предмет включення ОСОБА_1 співорендарем цієї  земельної ділянки на рівних правах з ПП «Агрофірма «Батьківщина»;
4.2. нежитлові будівлі та споруди, які розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з приміщень: будівля бойні А, загальна площа 51,6 кв.м; будівля обробки туш А1; загальна площа 7,2 кв.м; навіс б; водонапірна вежа 1, свердловина 2, огорожа № 2.
За пунктом 5 ОСОБА_1 протягом 10 днів з часу набрання законної сили ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області про визнання цієї мирової угоди зобов`язується передати ПП «Агрофірма «Батьківщина» оригінали свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) КСП «Батьківщина», реорганізованого в ПП «Агрофірма «Батьківщина», на загальну суму за номінальною вартістю 1 305 500 (гривень, на підставі яких сторонами було отримане в натурі майно, зазначене в цій мировій угоді.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 січня                 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22 квітня 2021 року у справі № 128/1936/19, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма Батьківщина» про визнання рішень та свідоцтв частково недійсними, визнання права спільної сумісної власності.
У зазначеній справі  (№ 128/1936/19) ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 390 від 22 грудня 2009 року та свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2010 в частині передачі у власність ПСП «Агрофірма Батьківщина» 1/2 частки складу зернового загальною площею 1163,2 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 , та визнати за ним  право спільної сумісної власності разом із ПСП «Агрофірма Батьківщина» на вказаний склад; визнати недійсним рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 грудня 2009 року № 391 та свідоцтво про право власності від 02 квітня 2010 року серії НОМЕР_3 в частині передачі у власність ПСП «Агрофірма Батьківщина» 1/2 частки складу зернового загальною площею 1080,3 кв. м, розташованого в                        АДРЕСА_6 , та визнати за ним право спільної сумісної власності разом із ПСП «Агрофірма Батьківщина» на вказаний склад; визнати недійсним рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від                    22 грудня 2009 року № 397 та свідоцтво про право власності від 02 квітня 2010 року серії НОМЕР_4 в частині передачі у власність ПСП «Агрофірма Батьківщина» 1/2 частки будівлі контори загальною площею 351,3 кв. м, розташованої на АДРЕСА_3 , та визнати за ним право спільної сумісної власності разом із ПСП «Агрофірма Батьківщина» на вказану будівлю контори.
Відповідно до Реєстру свідоцтв на право власності на майновий пай (сертифікатів) ПСП «Агрофірма Батьківщина» передало ОСОБА_1 майнові паї (сертифікати) від 25 грудня 2008 року з номерами від                                 № 801до № 1020, всього 220 штук.
У подальшому  ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області        від 18 жовтня 2019 року у справі №127/23851/19 було затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ПП «Агрофірма Батьківщина», згідно з якою, зокрема в рахунок погашення боргу агрофірма зобов`язується передати у власність ОСОБА_5 будівлю контори загальною площею 351,3 кв. м., яка знаходиться за адресою:                                  АДРЕСА_7 , склад зерновий загальною площею 1080,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , та склад зерновий загальною площею 1163,2 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 .
На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області                        від 18 жовтня 2019 року у справі №127/23851/19 за ОСОБА_5                             11 листопада 2019 року зареєстровано право приватної власності на зазначене у мировій угоді майно.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2020 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2019 року скасовано. 
Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що в основі оформленого відповідачем права власності на зернові склади були майнові сертифікати, які придбані відповідачем і за його (позивача) кошти. Тому, незалежно від того, що відповідач є титульним власником цього майна, він має право на його половину, оскільки спірне майно набуто ним за рахунок його (позивача) коштів відповідно до умов укладеного між ними договору від 28 жовтня 2008 року.
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Підставою касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції  є посилання заявника на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема суди не врахували висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №  910/7164/19, від 21 січня 2021 року у справі № 755/6962/19, від 10 квітня 2019  року у справі № 390/34/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 910/8060/19, від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 363/4852/17.
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Кожен співвласник має право вимагати від інших передання йому у володіння та користування конкретної частини спільного майна, що відповідає його частці у праві власності (частина третя статті 358 ЦК України). При цьому право спільної часткової власності, безумовно, не припиняється. Це право може припинитися для співвласника за його волею у разі поділу спільного майна (стаття 367 ЦК України), виділу з нього частки (стаття 364 ЦК України) або шляхом розпорядження співвласником своєю часткою (статті 361, 362 ЦК України).
Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (частини перша, друга статті 182 ЦК України).
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також  у постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 12 січня 2023 року у справі № 940/1275/20.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги наявним у нього на підставі договору, укладеного 28 жовтня 2008 року між ним та відповідачем, правом спільної сумісної власності на частки зернових складів АДРЕСА_9 .
Під час розгляду цієї справи суди встановили, що вказаний договір не містить обов`язку відповідача передати у власність позивача майно, зокрема, й спірне, оскільки на момент його укладення відповідач не набув права власності на це нерухоме майно.
Крім того, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від                  26 січня 2021 року у справі № 128/1936/19, яке набуло чинності, встановлено, що ОСОБА_1 не довів права власності на майнову частку (пай), а тому відсутні підстави для визнання частково недійсними свідоцтв про право власності, отриманих ПСП «Агрофірма Батьківщина» та визнання за ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на зернові склади                 АДРЕСА_10 відповідно, які є предметом розгляду справи, що переглядається.
Частиною четвертою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Виходячи із відсутності правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на підставі статті 392 ЦК України на спірне майно, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судами попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Суди правильно застосували норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустила порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.
Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих  справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Інші наведені у касаційній скарзі аргументи фактично зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлених обставин справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року                                             у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення  - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. 
Керуючись статтями  400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 лютого             2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 червня                  2023  року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.                                                                        
         Судді:                                                                                                М. Є. Червинська

 Є. В. Коротенко

  В. М. Коротун