Номер провадження: 22-ц/813/3224/24 
Справа № 511/2491/22
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року у складі судді Гринчак С.І., 
в с т а н о в и в:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалася на те, що на її ім`я у АТ КБ "ПриватБанк " відкритий картковий рахунок. 16.06.2022 року о 17 годині 37 хвилин вона отримала повідомлення у соціальній мережі Viber, у якій вона зареєстрована за номером своє сім картки, про можливість отримання громадянами України додаткової допомоги від ООН, НАТО та ОБСЕ, у розмірі 6500,00 грн. З метою її отримання, вона здійснила перехід за вищевказаним посиланням на інтернет сторінку вказану в смс повідомленні. Зазначила, що код CVV/СVС даної картки або її пін-код вона при цьому не вказувала та іншим способом нікому не надавала. Після чого вона одразу отримала повідомлення від АТ КБ "ПриватБанк" на належний її телефон марки - Хіоmі гedmi поtе 6, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , номер сім картки: НОМЕР_3 , про необхідність підтвердження її грошового переказу з вищевказаної платіжної картки в сумі 25253 грн. 99 коп., у якому також був зазначений відповідний числовий пароль для підтвердження вищевказаного переказу. Однак будь- яких переказів вона нікому не робила і такого наміру не мала, тому відповідно вищевказаного переказу вона не підтверджувала, надісланий їй числовий пароль, нікому не повідомляла на відповідних інтернет сторінках, сайтах, програмах, додатках встановлених у належному їй вищевказаному телефоні. Вона одразу подзвонила оператору АТ КБ "ПриватБанк" за номером телефону, з метою блокування даного грошового переказу. Представник АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я Галина після переведення нею перевірки здійснених банківських операції по виданій АТ КБ "ПриватБанк" платіжній картці, повідомила, що будь-яких банківських операції по списанню з даної картки/карткового рахунку позивача коштів в сумі 25253 грн. 99 коп. не було проведено, що вона завчасно звернулась, а також зазначила, що вищевказані дії по безпідставному, без її згоди, списанню з картки коштів в сумі 25253 грн. 99 коп., можуть бути шахрайськими, тому вона прийняла від позивача заявку та заблокувала вищевказану платіжну картку. Після вищевказаної розмови з оператором, 16 червня 2022 року о 18 годині 34 хвилини вона отримала повідомлення від АТ КБ "ПриватБанк" у додатку Viber, встановленому у належному їй телефоні марки- Хіоmі гedmi поtе 6, про блокування пластикової картки позивача. Однак, пізніше 16 червня 2022 року, о 18 годині 36 хвилини вона отримала повідомлення від АТ КБ "ПриватБанк" у додатку Viber, встановленому у належному їй телефоні про здійснення грошових переказів із даної картки без її згоди, її відома та відповідного підтвердження її, після її блокування в сумі 25253 грн. 99 коп. із комісією 1010 грн. 16 коп., та в сумі 25253 грн. 99 коп. із комісією 1010 грн. 16 коп. Загальна сума викрадених грошових коштів складає - 78637 грн. 22 коп., які складаються із 75000 грн. 00 коп. кредитного ліміту та 3637 грн. 22 коп. з її власних коштів. Зазначила, що вона на наступний день, 17 червня 2022 року звернулась до відділення АТ КБ "ПриватБанк" у місті Роздільна Одеської області, у якому обслуговується, за місцем свого проживання, та повідомила представників АТ КБ "ПриватБанк" про незаконне списання 16 червня 2022 року з її картки, коштів в сумі 26108 грн. 92 коп., 26264 грн. 15 коп., 26264 грн. 15 коп., в взагалі в сумі 78637 грн. 22 коп., які складаються із 75000 грн. 00 коп. кредитного ліміту та 3637 грн. 22 коп. її власних коштів. За даним фактом позивачем 17 червня 2022 року було написано заяву до Роздільнянського РВП ГУНП В Одеській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за N 12022166390000101від 18.06.2022 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування на даний час триває. 12 жовтня 2022 року позивач звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою про повернення безпідставно списаних коштів. Листом банк повідомив позивача, що було встановлено, що 16.06.2023 за її рахунком був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2код, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure та банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів, позивачу було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. Позивач в позові також зазначила, що нею не розголошувалася третім особам інформація про номери карткових рахунків, пін-коди та інша конфіденційна інформація. Картки не губилися, доступу до них треті особи не мали. В той же час, беручи до уваги інформацію, яка викладена відповідачем у листі, позивач вважає, що банком не було доведено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Також, позивач зазначила, що вона є інвалідом 3 групи. Відповідачем завдано їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона перенесла у зв`язку з вищевказаними діями відповідача, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права, та яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. та просила стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на її користь грошові кошти в розмірі 78637 грн. 22 коп., скасувати всі відсотки, пеню, штрафні санкції, комісію нараховані їй у зв`язку із безпідставним списанням 16 червня 2022 року із платіжної картки кредитних коштів в сумі 75000 грн.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 78637 гривні 22 копійок. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь держави судовий збір у розмірі 1984,80 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не прийняв до уваги ту обставину, що позивач здійснила свідомо несвідоме повідомлення третім особам свої персональні дані (номер мобільного телефону, пароль входу до власного Приват24, номер кредитної картки, термін дії та іншу інформацію), що забезпечило третім особам доступ до її рахунків в ПриватБанку. Апелянта також зазначив, що дійсно позивач 16.06.2022 подзвонила на гарячу лінію ПриватБанка (розмова тривала з 18:24 до 18:29 хвилин) та повідомила про те, що вона отримала повідомлення від своєї знайомої (що підтверджується скріншотом з Вайберу) інформацію про можливість отримати їй виплату грошових коштів, та перейшовши за гіперпосиланням на невідомий і фейковий фішинговий інтернет-сайт Приват24, де й вказала всю персональну інформацію щодо себе та всі дані кредитної картки і паролі в надії на отримання коштів, але це дало змогу третім особам шахраям ініціювати та провести платіж на суму 78 637,22 грн. Позивач звернулася до банку 12.10.2022 з проханням перевірити несанкціоновані дії, які відбулися по її кредитній картці 16.06.2022 шахрайським шляхом та повернути кошти. Проте, чинним законодавством не передбачено повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу. Зазначає, що позивач не надала належних доказів стосовно того, що 16.06.2022 нею не були передані третім особам особисті дані, а також відсутні докази, що вона не підтверджувала проведення транзакції через 3Dsecure. У випадку свідомого чи не свідомого повідомлення клієнтом третім особам своїх персональних даних і паролів входу до Приват24, це може свідчити про власну недбалість позивача, власна бездіяльність позивача по захисту власних персональних даних та власного мобільного фінансового телефону і доступу до додатку Приват24. Також апелянт послався на постанови ВС від 01.07.2020 у справі №712/9107/18, від 18.09.2019 у справі №564/2153/16, від 05.08.2020 у справі №766/1980/16, від 07.12.2020 у справі №182/5175/16. Також апелянт заперечував проти вимог щодо стягнення моральної шкоди з посилання на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апелянт оскаржує рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог, а тому в іншій частині рішення не переглядається. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "Приватбанк" в якому на її ім`я відкрито картковий рахунок та до якого випущена платіжна картка НОМЕР_4 .
На картці встановлено кредитний ліміт у розмірі 75 000 грн.
Як вбачається з виписки по рахунку позивача за період з 01.06.2022 по 24.01.2023 станом на початок періоду баланс картки був 2049,81 грн.; на кінець періоду -83573,01 грн.
Згідно з роздруківкою з застосунку Приват24 руху коштів позивача, 16.06.2022 о 18:23 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.; 16.06.2022 о 18:24 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.; 16.06.2022 о 18:26 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.
Позивач 17.06.2022 звернулась до відділення АТ КБ "Приватбанк" у місті Роздільна Одеської та повідомила представника банку про незаконне списання 16.06.2022 з виданої її АТ КБ "ПриватБанк" платіжної пластикової картки без її згоди, відома та відповідного підтвердження нею, коштів в сумі 26108 грн. 92 коп., 26264 грн. 15 коп. та 26264 грн. 15 коп. в загальному розмірі 78637 грн. 22 коп., які складаються із 75000 грн. 00 коп. кредитного ліміту та 3637 грн. 22 коп. її власних коштів, та просила відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням вищевказаних операцій.
17.06.2023 позивач звернулась до Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за N 12022166390000101від 18.06.2022 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України. 
12.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" із заявою (вимогою) про повернення грошових коштів у сумі 78637,22 грн. які були на її картковому рахунку.
Листом банк повідомив позивача про те, що 16.06.2023 року за рахунком позивача був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2код, після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure та Банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів, позивачу було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів. 
Згідно з повідомленням старшого дізнавача СД Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 15.03.2023 року позивача ОСОБА_1 повідомлено, що наразі матеріали кримінального провадження за N 12022166390000101 від 18.06.2022 за ч. 1 ст. 190 КК України, перебувають у провадженні в ході яких сектором дізнання Роздільняиського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється належне розслідування з метою встановлення обставин які передували вчиненню кримінального правопорушення з метою притягнення до кримінальної відповідальності осіб як причетні до його вчинення.
Суд першої інстанції задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача безпідставно списаних коштів виходив з того, що позивач як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; списання грошових коштів відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулися до правоохоронних органів. Задовольняючи частково позов в частині стягнення моральної шкоди суд вважав доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди неправомірними діями банку, що призвело до душевних страждань, у зв`язку з цим дійшов висновку, що достатнім та справедливим є стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.
Апеляцій не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Пунктом 14.12 ст. 14 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"(діючий на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. 
Пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.
Пунктами 7, 8 розділу VI Положення передбачено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
За приписами ст. ст. 1066, 1068 Цивільного кодексу України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Відповідно до пунктів 1, 2, 6 розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" затвердженої Постановою Правління НБУ від 05.11.2014 N 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банка бо визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
За приписами пункту 14.16 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з наданими банком виписками по рахункам/карткам позивача та роздруківок скріншотів сповіщень щодо переказів коштів, з додатку позивача Приват24 16.06.2022 о 18:23 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.; 16.06.2022 о 18:24 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.; 16.06.2022 о 18:26 здійснено переказ зі своєї картки коштів в розмірі 26108 грн.
За матеріалами справи перший дзвінок до ПриватБанку позивач здійснила о 18:23, який тривав 9 секунд, другий вхідний дзвінок від ПриватБанку до позивача здійснено о 18:24 та тривав 3 хв.45 с., що підтверджується листом з інформацією про телекомунікаційні послуги.
Згідно аудіозапису розмови представника банку з позивачем, яка фактично розпочалася 16.06.2022 о 18:24 та закінчилася 18:27, позивач повідомила представника банку про те, що отримала на свій мобільний телефон з додатку Telegrfm смс повідомлення про можливість отримання соціальної допомоги від держави у розмірі 6500 грн. Вказала, що в повідомленні було вказано посилання на інтернет сторінку за якою вона здійснила перехід та ввела дані, після чого їй у застосунок Приват 24 надійшло повідомленні про списання з її рахунку коштів у розмірі 25 тис. гривень та ще значні суми. Вказала, що в повідомленні були паролі, які вона не вводила. На запитання представника банку зазначила, що у додатку вказала свій номер картки та всі свої дані.
Тобто переказу коштів з рахунку позивача через застосунок Приват 24 сприяла необачна поведінка останньої, так як 16.06.2022 після переходу за фішинговим посиланням https://online-next-privat24.site/get/8302922346, вона ввела свої дані, тобто сприяла використанню ПІН-коду або іншої інформації, які автоматично дали змогу третім особам розпоряджатися її коштами та ініціювати платіжні операції, у зв`язку з чим саме вона має нести ризик збитків від здійснення операцій за її електронними платіжними засобами.
Вбачається, що представник банку у телефонній розмові повідомила позивача про ймовірні шахрайські дії третіх осіб та 16.06.2022 о 18:32 на прохання позивача банківську картку було заблоковано. Телефонна розмова між представником банку та позивачем тривала до 18:27.
Вказані обставини доводять, що позивач повідомила оператора АТ КБ "ПриватБанк" про несанкціоноване списання з її рахунку коштів після того як надала третім особам свої дані.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі N 686/17744/21 зазначено, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Перші два перекази коштів з картки позивача по 26108 грн. відбулися до повідомлення позивачем банку про несанкціоноване використання рахунків позивачки, третій платіж здійснено в процесі телефонної розмови позивача з представником банку, що унеможливило запобігти здійсненню третього переказу коштів та завчасного блокування картки.
Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.
Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.
Отже, вказані обставини в сукупності свідчать про недоведеність наявного порушення прав позивача з боку відповідача АТ КБ ПриватБанк при здійсненні 16.06.2022 платіжних операцій і, відповідно, відсутність підстав для зобов`язання його сплатити вказані кошти.
Враховуючи, що переказ грошових коштів з карткового рахунку позивач відбувся внаслідок її необачної поведінки, не надання нею належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з її карткового рахунку, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем вимог щодо стягнення з банк у безпідставно списаних коштів помилковим.
Оскільки судом не встановлено порушень прав позивача підстави для стягнення моральної шкоди також відсутні.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів у розмірі 78637,22 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: