ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/14027/23                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування   податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ :

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.02.2022 № 0031600707 в частині застосування штрафу у сумі 34000,00 грн. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п. п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДПС у Київській області від 04.01.2022 № 9-п та направленнями на проведення фактичної перевірки від 18.01.2022 № 181/10-36-07-07 та № 182/10-36-07-07, посадовими особами ГУ ДПС у Київській області з 18.01.2022 по 27.01.2022 проведена фактична перевірка магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтва, ліцензій, у тому числі про виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
У ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено реалізацію 23.03.2021 алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (термін дії попередніх ліцензій по 22.03.2021, а поточних з 28.03.2021). Зазначений факт підтверджується переліком фіскальних чеків (друковані 23.03.2021 на РРО ф. №3000811100), які були передані до органів ДПС засобами електронного зв`язку. 
Перевіркою встановлено, що 23.03.2021 позивач реалізувала алкогольні напої та тютюнові вироби без наявних діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (термін дії попередніх ліцензій по 22.03.2021, а поточних з 28.03.2021): сигарети «Прилуки класичні « 12»» 25 шт. вартістю 55,0 грн; пиво «Чернігівське світле». 0,5 л. вартістю 20,0 грн; сигарети «Пріма БФ.» вартістю 45,0 грн; сигарети «Ротман Роял» вартістю 50,0 грн; горілка «Хлібний Дар» 0,5 л. вартістю 98,0 грн;
пиво «Традиційне» 0,5 л. вартістю 18,0 грн; пиво «Балтика розливне» 360,5 л. вартістю 24,0 грн; пиво «Львівське « 1715»» 1,15 л. вартістю 41,0 грн.
18.01.2022 головним Державним інспектором ГУ ДПС у Київській області складено протокол № 83/10-36-07-07 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 164 КУпАП. Вказаний протокол надіслано до Миронівського районного суду Київської області для розгляду.
04.04.2022 постановою Миронівського районного суду Київської області, провадження у справі № 371/79/22 про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події і складу в її діях адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 15.04.2022.
За наслідками проведення перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, за наслідком чого, прийнято податкове повідомлення-рішення (форми «С») від 04.02.2022 № 0031600707 на загальну суму 34000,00 грн.
Вважаючи протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95).
Згідно зі ст. 1 Закону № 481/95 ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Відповідно до норм ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до змісту ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.
Отже, суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлюються на спеціальних бланках та повинні містити необхідні відомості, зокрема, термін дії. 
Аналіз вказаних норм свідчить, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо перебігу початку та закінчення строку дії ліцензії та порядку його обчислення.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального», імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Так, відповідальність настає у разі здійснення торгівлі алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, об`єктами всіх форм власності без наявності ліцензії.
Проте, як вірно було зазначено судом першої інстанції, формулювання державного інспектора ГУ ДПС у Київській області, що попередня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний номер: 10150308202001077 діяла лише «по 22.03.2021», є помилковою та не відповідає дійсності, позаяк, ліценція на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний номер № 10150308202001077 від 12.03.2020 має термін дії з 23.03.2020 до 23.03.2021.
Проведеною перевіркою встановлено реалізацію 23.03.2021 алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій на право алкогольними та тютюновими виробами (термін дії попередніх ліцензій по 22.032021, наступних з 28.03.2021 за висновками відповідача).
Згідно з п. п. 2.2.3 та 2.2.4 акта фактичної перевірки, проведеної 18.01.2022, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 10150308202101269 від 24.03.2021, має термін дії з 28.03.2021 до 28.03.2022, фіскальний номер РРО згідно додатку до ліцензії 3000811100 та ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 10150311202101085 від 24.03.2021, має термін дії з 28.03.2021 до 28.03.2022.
Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Статтею 253 Цивільного кодексу України, встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 254 ЦК України, встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (ч. 1 ст. 255 ЦК України).
Суд звертає увагу на те, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями був обмежений уповноваженим органом з настанням календарного дня, - 23.03.2021, шляхом зазначення в ліцензії прийменника "до", який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.
Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972, строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.
За змістом статті 2 цієї Конвенції, термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.
Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.
У свою чергу, видана позивачу на виконання вимог Закону № 485/ВР ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, передбачає саме "термін дії ліцензії", який, відповідно до частини другої статті 252 ЦК України, визначається календарною датою, яка має неминуче настати.
Тобто, вказана ліцензія діяла саме до 23.03.2021, останньою датою дії ліцензії є саме 23.03.2021, а не 22.03.2021, що надавало право ОСОБА_1 здійснити роздрібну торгівлю алкогольними напоями 23.03.2021 без порушення, за яке передбачено стягнення у вигляді штрафу. 
Наведене спростовує доводи відповідача, що термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями визначається одним роком, а останній день її дії є днем, що передує даті, визначеній у ліцензії, а тому твердження відповідача є помилковими.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача до відповідальності згідно з ст. 15 Закону № 481/95.
Крім того, суд звертає увагу, що 04.04.2022 постановою Миронівського районного суду Київської області, провадження у справі № 371/79/22 про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю події і складу в її діях адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 15.04.2022.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 04.02.2022 № 0031600707 в частині застосування до ОСОБА_1 штрафу в сумі 34000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      О.В.Епель

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк