УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/260/24 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Категорія 86 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т.М.,
суддів                 Борисюка Р.М., Трояновської Г.С., 

за участю секретаря судового засідання        Нестерчук М.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №277/260/24 за  заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа – Чижівська сільська рада Звягельського району Житомирської області про заміну опікуна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине, 
в с т а н о в и в :

         У березні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вернулись до суду із заявою в якій просили звільнити попереднього опікуна ОСОБА_2 та призначити ОСОБА_1 , відповідно до подання органу опіки та піклування Чижівської сільської ради Звягельського району опікуном недієздатної ОСОБА_4 . В заяві вказували, що рішенням Ємільчинського районного суду від 18.05.2006 року його матір ОСОБА_5 було визнано недієздатною. Ухвалою Ємільчинського районного суду від 04.04.2007 було встановлено опіку над ОСОБА_4 та призначено опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_2 звернулася із заявою до виконкому Чижівської сільської ради Звягельського району, який є органом опіки і піклування з проханням зробити подання до суду щодо заміни опікуна, звільнивши її від цих обов`язків, у зв`язку з тим, що стан її здоров`я погіршився, вона є вдовою, , проживає сама у с. Брідок, а особа, яка перебуває під опікунством у с. Маринівка. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та проживає разом з нею однією сім`єю за адресою недієздатної. Заявники вважають, що оскільки недієздатна особа не може залишатися без здійснення над нею опіки, в даний час за матір`ю доглядає ОСОБА_1 . В нього добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами він не зловживає і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, на його утриманні нікого немає.
Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну опікуна. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом не було взято до уваги доводи заявників про необхідність заміни опікуна на рідного сина, зважаючи на вік ОСОБА_2 , її незадовільний стан здоров`я, неможливість фізичного догляду над недієздатною. Судом першої інстанції фактично поставлено недієздатну ОСОБА_4 в небезпечне становище, оскільки якнайкращим інтересам недієздатної буде відповідати саме заміна опікуна на її рідного сина, який постійно проживає разом із матір`ю та фактично відповідає за її стан. Також судом не було взято до уваги думку заінтересованої особи – Чижівської сільської ради.
Оскаржуваним судовим рішенням відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна
ОСОБА_6 не скористалися своїм правом подачі апеляційної скарги, приєднання до апеляційної скарги. Така процесуальна поведінка ОСОБА_2 свідчить про їх повну згоду з судовим рішенням.
У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині відмови в задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном. В частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна судом апеляційної інстанції не перевіряється на предмет законності та обґрунтованості з наведених вище підстав.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.05.2006 визнано недієздатною ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с. Маринівка Ємільчинського району Житомирської області.
Згідно ухвали Ємільчинського районного суду Житомирської області від 04.04.2007 ОСОБА_2 призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_4 
ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження. 
Із довідок КНП «Ємільчинська лікарня» Ємільчинської селищної ради Житомирської області вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах при Ємільчинській поліклініці; 
Із витягу з інформаційно-аналітичної системи видно, що ОСОБА_1 не має незнятої чи непогашеної судимості. 
Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Згідно зі ст.55 ЦК України) опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і обов`язки.
Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. А згідно з ч. 4 ст. 63 цього Кодексу опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особливих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
За приписом ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.
Згідно ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника.
Наявність певних об`єктивних обставин (хвороба опікуна або піклувальника, яка перешкоджає йому виконувати свої повноваження, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на утриманні підопічної особи, тривалі службові відрядження, відсутність взаєморозуміння з підопічною особою), може унеможливлювати продовження відносин опіки або піклування за участю призначеного опікуна чи піклувальника.
Так, законодавцем передбачено можливість опікуна чи піклувальника самостійно звернутися до суду чи органу опіки та піклування із заявою про звільнення від виконання своїх обов`язків.
Звільнення опікуна від повноважень вчиняється, насамперед, для захисту прав та інтересів підопічної особи, або за наявності певних обставин (хвороба опікуна або піклувальника, яка перешкоджає йому виконувати свої повноваження, погіршення матеріального становища, що негативно позначається на утриманні підопічної особи, тривалі службові відрядження, відсутність взаєморозуміння з підопічною особою, тощо).
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що до заяви не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості продовження виконання ОСОБА_2 обов`язків опікуна, зокрема за станом здоров`я.
Вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_7 є похідними від вимог ОСОБА_2 про звільнення її від повноважень опікуна.
Отже, відмовивши в задоволенні вимог ОСОБА_2 про звільнення її від повноважень опікуна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_7 .
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст судового рішення в оскарженій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були обов`язковими підставами для скасування судового рішення у цій частині.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви  ОСОБА_1 про призначення опікуном залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 06 червня 2024 року.

Головуючий 

Судді