ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 р. 	Справа № 520/4261/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків,  по справі № 520/4261/23
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України                      
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (надалі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650202-2405-2030 від 20.12.2022, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами за 2021 рік на суму 92322,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650198-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 48780,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650200-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 189300,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650201-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 204306,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650205-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 30636,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650215-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 2598,00 грн.
- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023року адміністративний позов ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650202-2405-2030 від 20.12.2022, яким ОСОБА_1 було визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами за 2021 рік на суму 92322,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650198-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 48780,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650200-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 189300,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650201-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 204306,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650205-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 30636,00 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0650215-2405-2030 від 20.12.2022, яким було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами на підставі п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України за 2021 рік на суму 2598,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 4 543,54 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок три гривні п`ятдесят чотири копійки).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року у справі № 520/4261/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України,  залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у позивача перебуває на праві приватної власності нерухомість, а саме:
- 1/2 частка нежитлової будівлі літ. Н-1, загальною площею 3077,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі- продажу нежитлової будівлі від 18.12.2008, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_2 , реєстр. № 6416;
- 1/2 частка нежитлових приміщень підвалу №1, 2г, 27; 1-го поверху №11-22 в нежитловій будівлі літ. Ф-1, загальною площею 1626,0 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18.12.2008, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_2 , реєстр. № 6419;
- нежитлова будівля літ. Л-1, загальною площею 3405,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 19.12.2008, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_3 , реєстр. № 4464;
- нежитлова будівля літ. Бп, загальною площею 510,6 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 29.12.2004, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_2 , реєстр. № 6251;
- нежитлова будівля літ. И-1, загальною площею 43,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18.12.2008, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_2 , реєстр. № 6410;
- 1/2 частка нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 6310,0 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі- продажу нежитлової будівлі від 28.09.2007, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_2 , реєстр. № 4654.
Посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області були складені та направлені на адресу позивача оскаржувані податкові повідомлення-рішення про визначення позивачу суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.
Позивач вважаючи спірні рішення суб`єкта владних повноважень протиправними та такими, що порушують його права, звернувся із зазначеним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних повідомлень-рішень.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом оскарження у справі є податкові повідомлення-рішення від 20.12.2022 № 0650202-2405-2030, від 20.12.2022 № 0650198-2405-2030, від 20.12.2022 № 0650200-2405-2030, від 20.12.2022 № 0650201-2405-2030, від 20.12.2022 № 0650205-2405-2030, від 20.12.2022 № 0650215-2405-2030 про визначення позивачу суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік. При розрахунку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік відповідачем застосована ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за 1 кв.м. бази оподаткування як за «будівлі торговельні».
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що такі рішення прийнято незаконно, виходячи з наступного.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).
Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до положень підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
Згідно з пунктом 10.3 статті 10 ПК України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вирішують місцеві ради в межах повноважень.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, установлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Відповідно до п.5 Додатка 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 542/7 від 22.02.2017 року "Про місцеві податки та збори у місті Харкові", ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються на 2017 і наступні роки у таких розмірах: будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка;будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18; дане виключення набрало чинності з 01.01.2019 р.); будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.
Згідно із абз. 7 пп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Класифікатор забезпечує уніфікацію об`єктів нерухомості за функціональним призначенням та містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.
Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, будівлі торговельні віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 123 «Будівлі торговельні» клас 1230 «Будівлі торговельні», який в свою чергу включає підкласи: торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів та т. ін., підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні та т. ін.), приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування, підприємства побутового обслуговування.
При цьому, колегія суддів зазначає, що ДК 018-2000 використовується у даному випадку не для визначення ставок оподаткування, а виключно для визначення статусу нежитлового приміщення, яке не зазначено у реєстрі прав на нерухоме майно, але визначено у технічній документації будівлі.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 31.01.2018 у справі №822/2624/16.
Колегією суддів встановлено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік розраховано відповідачем згідно з рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18).
Відповідно до п.5 Додатка 1 до рішення Харківської міської ради, ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються на 2017 і наступні роки у таких розмірах: будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка;будівлі промислові та склади - 0,25 відсотка (підпункт 5 пункту 5 додатку 1 виключений згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 № 1284/18; дане виключення набрало чинності з 01.01.2019 р.); будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.
З матеріалів справи слідує, що для розрахунку податкового зобов`язання позивачу відповідач використав ставку податку за «будівлі торговельні» у розмірі 1% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2021 року.
В якості підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивач вказує на ту обставину, що об`єкти нежитлової нерухомості, що стали базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не відносяться до жодного з класів нежитлових будівель, визначених рішенням Харківської міської ради, за яким ставка податку становить 1%. Застосування до належних позивачу нежитлових приміщень ставки податку як для «будівель торговельних» 1% є необґрунтованим.
З цього приводу, колегія суддів зазначає таке.
Згідно технічних паспортів на спірні нежитлові приміщення: 1/2 частка нежитлової будівлі літ. Н-1, загальною площею 3077,4 кв.м., за адресою : Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 11, є виробничим будинком (Складське, сховище №1);  1/2 частка нежитлових приміщень підвалу №1, 2г, 27; 1-го поверху №11-22 в нежитловій будівлі літ. Ф-1, загальною площею 1626,0 кв.м., за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 11, є виробничим будинком (Складське, сховище №1); нежитлова будівля літ. Л-1, загальною площею 3405,1 кв.м., за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 11, є громадським будинком, що складається з приміщень підвалу, виш.камери, підсобних приміщень, сховища, електрощитової, коридору, сховища, топочної та вбиральні; нежитлова будівля літ. Бп, загальною площею 510,6 кв.м., за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 11, є виробничим будинком (Складське, сховище №5); нежитлова будівля літ. И-1, загальною площею 43,3 кв.м., за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 11, є виробничим будинком (Трансформаторна підстанція); 1/2 частка нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 6310,0 кв.м., за адресою: м Харків, вул. Ковтуна, 24 є виробничим будинком (нежитлова будівля, що складається з приміщень цеху, холодильної камери, підсобних, електрощитових, трансформаторних, компресорних, побутових, санвузлів та інше).
Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до підрозділу «Будівлі нежитлові» віднесено групу 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промислові», який в свою чергу включає підкласи, зокрема, 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне». Також, до групи 125 «Будівлі промислові та склади» віднесено клас 1252 «Резервуари, силоси та склади», який в свою чергу включає підкласи, зокрема, 1252.9 «Склади та сховища інші». 
Отже, згідно технічних паспортів на спірні нежитлові приміщення, що були базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач є власником нежитлових будівель, що мають виробниче та складське призначення, що в свою чергу, Державним класифікатором віднесені до класу 1252 "Резервуари, силоси та склади",  класу 1251 "Будівлі промисловості".
Тобто, вказані будівлі відносяться до інших будівель  п. 5 Додатку №1 рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про місцеві податки і збори у місті Харкові" від 22.02.2017 р. N 542/17 (зі змінами згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. N 1284/18).
При цьому, контролюючим органом не доведено, що належні позивачу на праві власності будівлі є будівлями торговельними, оскільки конкретний об`єкт нерухомого майна визначається за його правовстановлюючими документами.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з рішенням 23 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 28.11.2018 р. № 1284/18), ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості повинна бути застосована податковим органом 0,1 відсотка до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування як за «інші будівлі».
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем при визначенні податкових зобов`язань позивача за 2021 рік не доведено правомірність застосування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 1% від бази оподаткування як за «будівлі торговельні».
За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправне застосування контролюючим органом ставки податку 1% від мінімальної заробітної плати при розрахунку суми податкового зобов`язання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.
Доводи відповідача про те, що оскільки співвласник нежитлових приміщень, що розташовані за адресою:   АДРЕСА_1 загальною площею 3077.40 кв. м. та загальною площею 1626.00 кв. м., а також нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 6310.00 кв. м.   ОСОБА_4 згідно даних інформаційних баз ІТС «Податковий блок» за вказаними адресами веде діяльність з оптової торгівлі, а тому, на думку відповідача, приміщення за такими адресами, що належать позивачу є «будівлями торговельними» колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в обгрунтування таких доводів відповідач посилається на відомості та податкову звітність іншого СГД, а не позивача, при цьому колегія суддів зазначає, що вид підприємницької діяльності, яка здійснюється в нежитлових приміщеннях, не змінює цільового призначення такої будівлі.
Доводи відповідача про те, що позивач повинен був звернутися до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування, а також отримати необхідний висновок щодо віднесення об`єктів нерухомості до відповідного класу Класифікатора та надати його до податкового органу колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки жодна норма права не покладає на платників податків обов`язку звіряння даних про об`єкт оподаткування з податку на нерухомість та обов`язку підтверджувати статус об`єкта нерухомості будь-якими висновками. Обов`язок по встановленню цільового призначення об`єкта нерухомості, його фактичного використання покладено на контролюючий орган, який і повинен, з метою визначення об`єкта оподаткування, з`ясувати вказані обставини.
Посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 2 лютого 2020 року у справі №819/2191/17 в обгрунтування своїх доводів щодо правомірності оскаржуваних рішень колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у справі №819/2191/17 спірним питанням був об`єкт оподаткування, а  у справі з позовом ОСОБА_1 спірним питанням є розмір ставки податку.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.
Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 по справі № 520/4261/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій