ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1231/24 Справа № 214/53/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Примак Н.Н., за участю фахівця в галузі права ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн., 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 23 грудня 2023 року о 04 год. 25 хв. водій ОСОБА_2  керував автомобілем марки Opel Meriva, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Володимира Великого, біля буд. 2, в м. Кривому Розі, Дніпропетровської обл., з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_2 відмовився. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП
На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді відносно нього скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону. Вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки, тому, що фактичне місце зупинки та місце зупинки зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення різняться. На відео відсутні відомості, хто саме керував транспортним засобом. Робітниками поліції не були йому роз`яснені права. Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду складений різними робітниками поліції. Під час відеозапису та огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки. Робітниками поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом та не зафіксовано цей факт документально. Робітниками поліції не надано жодної копії документів, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Відео адміністративного правопорушення переривається, та не може бути належним доказом по справі. 

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, погодився на проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер. Результат огляду 0,72 проміле. Він не погодився з вказаним результатом та відмовився їхати до закладу охорони здоров`я. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Отриманий відеозапис у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів. Той факт, що відеозаписи збереженні різними файлами, не є порушенням, так як вони є послідовними та з них чітко простежується хід подій.
Щодо тверджень апелянта про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що їх присутність є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, відеозаписи правопорушень були долучені до матеріалів справи.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_2 було безпідставно зупинено поліцейськими, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. 
Відповідно до відеозапису з бодікамери поліцейських  ОСОБА_2  було зупинено 23.12.2023 року о 04-25 годин під час дії в Дніпропетровській області комендантської години, коли рух транспортних засобів забороняється.
Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України, військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.
У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи захисту з приводу того, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом в порядку ч.1 ст.266 КУпАП та з цього приводу не був складений акт.
З аналізу ч. 1 ст. 266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.
Відповідно до відеозапису бодікамер, працівники поліції дотримались вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, тобто відсторонили водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, а відсутність акту про відсторонення від керування, не є істотним порушенням та не спростовує провину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що воно не було вручено ОСОБА_2 оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу, бо наявність такого направлення має правове значення для лікаря медичної установи, який у цьому випадку повинен провести медичний огляд.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом з бодікамери робітника поліції, з якої вбачається що ОСОБА_2 знаходився за кермом автомобіля, після зупинки транспортного засобу співробітниками поліції він вийшов з автомобіля, перебуваючи на місці водія.
Також, з матеріалів справи вбачається, що робітниками поліції в повній мірі були роз`яснені ОСОБА_2 його права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що він поставив свій підпис в протоколі, тому доводи в цій частині не є слушними.

Вирішуючи питання щодо змісту протоколу, відповідний процесуальний документ містить суть вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, його повні дані та робітника поліції, яким було складено протокол, тому суть та законність пропозиції огляду були належним чином перевірені судом та в повному обсязі відповідали вимогам КУпАП та інструкції з оформлення матеріалів.

Крім того, обговорюючи доводи апелянта з приводу неправильно зазначеного робітниками поліції місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , яке різниться з фактичним місцем зупинки, апеляційний суд вважає їх слушними з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису адміністративного правопорушення, робітники поліції дійсно зупинили водія ОСОБА_2  на вул.Вільної Ічкерії біля шахти Артема №1, яка далі переходить на вул.Володимира Великого, однак вказана помилка є технічною з боку робітників поліції та не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.

Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.
Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції відносно ОСОБА_2 .. Поліцейськими роз`яснені права, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Таким чином, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від  11 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя