ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

17 червня 2024 року                                                                            Справа № 917/1823/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Юрчук М.І. 

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:
позивача -               Бейлик М.Б.
відповідача -           Гороховська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажтелекомсистем» на ухвалу господарсь-кого суду Вінницької області від 12.04.2024, повний текст якої складено 12.04.2024, у справі № 917/1823/23 (суддя Тварковський А.А.)

за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажтелекомсистем» 
до                        Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислова 
                         компанія «Хоум-Нет» 
про стягнення  1 770 202,78 грн боргу, інфляційних втрат та річних,-

В провадженні Господарського суду Вінницької області з 20.11.2023 перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажтелекомсистем» (надалі в тексті – ТОВ «Будмонтажтелекомсистем») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-промислова компанія «Хоум-Нет» (надалі в тексті – ТОВ «Науково-промислова компанія «Хоум-Нет») про стягнення 1 770 202,78 грн, з яких: 940 314,54 грн заборгованості по розрахунках, 643 275,43 грн інфляційних втрат та 186 612,81 грн  -3% річних.(арк.матеріалів оскарження 2-5).
Ухвалою місцевого суду від 27.02.2024 у справі №917/1823/23 призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.(арк.матеріалів оскарження 101-103).
Поруч з тим, 10.04.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду першої інстанції  надійшла заява представника ТОВ «Будмонтажтелекомсистем», в якій останній просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки ТОВ «Науково-промислова компанія «Хоум-Нет» та наступне нерухоме майно:
- житловий будинок загальною площею 48, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: вул.
Миргородська, 51, с. Черкащани, Миргородського р-ну, Полтавської обл.;
- земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер: 5323288901:01:001:0405;
- земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер: 5322686601:01:001:0615;
- групу нежитлових приміщень (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 77,67 кв.м.;
- земельну ділянку площею 0,1883 га, кадастровий номер: 7425583400:05:000:9121.(арк. матеріалів оскарження 52-56).
Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.04.2024 у справі №917/1823/23, поміж іншого відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Будмонтажтелекомсистем» про вжиття заходів забезпечення позову.(арк.матеріалів оскарження 107-108).
Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що така підстава, як проведення судової експертизи у справі, що може бути довготривалим процесом, не є безумов-ною підставою для забезпечення позову. Поруч з тим, заявником не наведено обґрунтованих мотивів та доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, Позивач подав скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.04.2024 в частині відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову та постановити нову, якою заяву ТОВ «Будмонтажтелекомсистем» задоволити.(арк. матеріалів оскарження 110-114).
Скарга вмотивована тим, що постановлена 12.04.2024 господарським судом ухвала є незаконною, оскільки судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду при розгляді аналогічних заяв про забезпечення позову. Скаржник вважає, що оскільки у справі призначено судову експертизу виконання якої може бути довготривалою процедурою, то за цей час Відповідач може продати все нерухоме майно і витрати усі грошові кошти, що наявні на рахунках. Крім того, обгрунтовуючи заяву про накладення арешту на все нерухоме майно, Апелянт надає Довідку про оціночну вартість такого майна, вартість якого є нижчою за ціну позову.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Юрчук М.І., суддя Миханюк М.В., відкрито апеляційне провадження у справі №917/1823/23 та призначено її до розгляду на 17.06.2024. (арк.матеріалів оскарження 129).
20.05.2024 на адресу суду від представника Відповідача – адвоката Гороховської А.О. надій-шов відзив з проханням залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Будмонтажтелеком-систем» на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.04.2024, а оскаржувану ухвалу – без змін.(арк.матеріалів оскарження 131-135) 
Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 06.06.2024 від представника Позивача – адвоката Бейлик М.Б. та 12.06.2024 від представника Відповідача – адвоката Гороховської А.О. надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, які були задоволені апеляційним судом. (арк.матеріалів оскарження 149-150, 157-158).
Розпорядженням керівника апарату суду від 12.06.2024 №01-05/268 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії по справі №917/1823/23 – Миханюк М.В. у період з 17 червня 2024р. по 19 липня 2024р. включно, з підстав ст.32 ГПК України, ст.155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про автоматизовану систему документо-обігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, – призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №917/1823/23.(арк. матеріалів оскарження 154).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 у даній справі визначено колегію суддів у новому складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В., суддя Юрчук М.І. і даним складом суду 13.06.2024 було прийнято справу №917/1823/23 до свого провадження.(арк.справи 155, 161).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 17.06.2024 представник ТОВ «Будмонтаж-телекомсистем» підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області та постановити нову про задоволення заяви Позивача про забезпечення позову. Представник ТОВ «Науково-промислова компанія «Хоум-Нет» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити в силі ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.04.2024.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Позивача на ухвалу суду першої інстанції безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, надалі в тексті – ГПК України).
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефектив-ного юридичного захисту.
Забезпечення позову – це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. 
Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.
Відповідно до ч.1, 2 ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст.73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення.
Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановлен-ням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, перед-бачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відтак, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпе-чення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення/істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Означена позиція також узгоджується з постановами Верховного Суду, зокрема у справах №911/207/20 від 16.06.2020, №910/12641/19 від 15.06.2020, №910/18384/15 від 10.06.2020, №753/ 2860/17 від 15.09.2020, №910/72/20 від 17.09.2020, №914/1939/20 від 15.01.202, №910/16866/20 від 16.02.2021, №910/16370/20 від 15.04.2021, №904/3783/21 від 24.06.2022, №911/3208/21 від 26.09.2022.

Сутність порушеного в апеляційній скарзі питання полягає у твердженнях скаржника про незаконність відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Наведені твердження ТОВ «Будмонтажтелекомсистем» в апеляційній скарзі повністю повторюють вимоги заяви Позивача про застосування заходів забезпечення позову. Так, Скаржник припускає, що відповідач ТОВ «НПК «Хоум-Нет» задля унеможливлення виконання майбутнього рішення суду може відчужити своє нерухоме майно та вивести кошти з банківських рахунків, оскільки справа на експертизі може перебувати тривалий час .

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів бере до уваги, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь пози-вача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Також звернуто увагу на таке: «Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
За приписами ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або при-пиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Отже, в розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 по справі №910/361/18.

Поруч з тим, колегія суддів констатує, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин ймовірності того, що майно відповідача може зникнути шляхом відчуження. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з Позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання, тощо). Проте, позивачем не надано відповідних доказів про зазначено судом вище.
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підста-вою для задоволення відповідної заяви. Наведена вище правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 25.05.2021 у справі №925/1441/20.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведені позивачем обставини щодо необхідності застосування заходів до забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені відповідними доказами.
З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та всі банківські рахунки відповідача судова колегія не вбачає.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції було роз`яснено Скаржнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову при наявності нових обставин підтверджених належними доказами.
Колегія суддів також зауважує, що при розгляді цієї апеляційної скарги не досліджувались та не встановлювались обставини щодо наявності або відсутності підстав для задоволення позову, що необхідно при розгляді справи по суті.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Відповідача не встановлено.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктив-ному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст.ст.34,73,74,86,232,233,240,255,271,275,276,282,284 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажтелеком-систем» на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.04.2024 у справі №917/1823/23 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
3. Матеріали справи №917/1823/23 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.