ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 р.	Справа № 592/19502/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Корольова Г.Ю., м. Суми, повний текст складено 20.03.24 у справі № 592/19502/23
          за позовом     ОСОБА_1  
          до   Департаменту патрульної поліції ,   Інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни        
          про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Колесник Анжели Володимирівни (далі також – відповідачі), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 20400 грн за порушення ч.4 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.03.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що з огляду на тривалість судового засідання у справі 20 березня 2024 року суд не мав фактичної можливості переглянути відеозапис на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, оскільки о 10:40 було оголошено повітряну тривогу, позивач не мав можливості взяти участь у судовому засіданні у справі; в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції зазначив строки оскарження рішення, які суперечать ст. 295 КАС України. Звертає увагу, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови, зокрема не надано доказів того, що саме позивач керував транспортним засобом; оскаржувана постанова не містить порядку її оскарження.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, Департамент патрульної поліції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Учасники справи належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.
11.06.2024 представник позивача подав до суду через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи за його відсутності.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами,  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023, винесеною інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Колесник А. В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.
За змістом постанови 17.11.2023 приблизно об 14 год. 45 хв. в м. Суми по вул. Збройних Сил України (вул. Інтернаціоналістів, 8) поблизу будинку № 8, ОСОБА_1 , позбавлений права керування транспортними засобами згідно з постановою Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/721/23, керував транспортним засобом Tesla Model S, д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Скориставшись правом на оскарження постанови серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023 у судовому порядку, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про її скасування та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП; підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду справи не надано; відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі також – ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року за № 3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Як убачається з матеріалів справи, 28.02.2023 постановою Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили 06.06.2023.
Отже, станом на дату складення постанови серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Наданими інспектором до матеріалів справи відеозаписами зафіксовані процедура розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Так, з наданого відповідачем відеозапису з службового відеореєстратора поліцейських убачається, що попереду службового автомобіля патрульної поліції рухається один транспортний засіб Tesla Model S, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого повертає праворуч, умикаючи покажчик повороту відповідного напрямку, потім прискорює швидкість руху та різко змінює напрямок руху і здійснює зупинку. На відео зафіксовано водійську сторону вказаного транспортного засобу, а також те, що після повної зупинки даного транспортного засобу зі сторони водія ніхто не виходить та двері з цього місця ніхто не відчиняє. У подальшому до вказаного транспортного засобу до водійських дверей підходить інспектор поліції, стукає у вікно, але ніхто не відчиняє, на її вимоги ніхто не реагує. Патрульна відчинила двері з водійської сторони транспортного засобу та представилася, пояснила суть правопорушення, попросила ОСОБА_1 надати для перевірки документи, що посвідчують особу. Однак на законну вимогу інспектора пред`явити документи, що посвідчують особу, позивач відмовився в категоричній формі надавати будь-які документи та повідомив, що взагалі не керував транспортним засобом, а водій - його дружина, яка вийшла з автомобіля та пішла до церкви і зараз повернеться.
Колегія суддів погоджується з критичною оцінкою до доводів позивача з приводу того, що він не керував автомобілем, а перебував в ньому в якості пасажира, а вказаним транспортним засобом керувала його дружина, яка вийшла з автомобіля та пішла до церкви, оскільки такі спростовуються відеозаписом подій.
Крім того, як убачається з відеозапису, поблизу не було інших транспортних засобів схожої марки, моделі чи кольору, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 весь час перебував в полі зору патрульних аж до моменту його зупинки та з дверей зі сторони водія ніхто не виходив, що свідчить про те, що позивач пересів з водійського сидіння на переднє пасажирське сидіння для уникнення адміністративної відповідальності.
За результатом розгляду справи, згідно з вимогами ст. 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023 містить посилання на електронні докази – відеозаписи, положення про строк її оскарження відповідно до статті 289 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення розглянуто в присутності позивача, постанову оголошено негайно після розгляду справи, копію постанови позивач отримав на місці розгляду справи, від підпису якої відмовився, що позивачем не заперечується.
На відеозаписі зафіксована процедура розгляду справи; відеозапис підтверджує, що відповідач дотримався процедури розгляду справи (відеозапис з нагрудної відеокамери VВ-400 № 47122).
Доводи позивача щодо дотримання ним правил дорожнього руху та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.
Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення, мали місце, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови серії ЕАІ №8159100 від 17.11.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду цієї справи надано не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч.3 ст.2 КАС України.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що з огляду на тривалість судового засідання у справі 20 березня 2024 року суд не мав фактичної можливості переглянути відеозапис на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, то колегія суддів зазначає про, що під час апеляційного розгляду справи вказані доводи позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні з дотриманням хронології викладені обставини правопорушення, зафіксовані відеозаписами, які перевірені колегією суддів під час апеляційного розгляду справи.
Щодо твердження позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то колегія суддів зазначає таке.
Ухвалою суду від 28.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 11.01.2024, однак представником позивача надано заяву про відкладення розгляду справи за станом здоров`я.
Розгляд справи відкладено судом на 29.02.2024.
28.02.2024 представником позивача заявлено клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні.
Судовий розгляд відкладено на 20.03.2024.
20.03.2024 представником позивача заявлено клопотання про чергове відкладення судового розгляду у зв`язку з участю в слідчих діях, при цьому жодних доказів підтвердження цьому не надано.
У судове засідання 20.03.2024 позивач, ОСОБА_1 , та його представник не з`явились.
Розгляд справи 20.03.2024 здійснено судом першої інстанції без участі сторін, проте зазначене не позбавило позивача права на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, який роз`яснено позивачу в резолютивній частині судового рішення.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58), згідно з якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.03.2024 у справі № 592/19502/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова