П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/35536/23	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                    В С Т А Н О В И Л А :

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ГУ НП в Одеській області № 3130 від 11.12.2023 щодо застосування до полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу ГУНП в Одеській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади;
- стягнути з ГУНП в Одеській області на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з відповідними відрахуваннями, встановленими законодавством податків та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що його незаконно звільнено з посади  заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу ГУНП в Одеській області наказом № 3130 від 11.12.2023. Позивач наголосив, що відповідачем не конкретизовано, які саме порушення допущені ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків. На переконання позивача, в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а відповідач необґрунтовано дійшов висновку про порушення позивачем низки вимог законодавства України, які є наслідком поведінки іншої особи (підлеглого позивача).
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади через недотримання положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, неналежній організації та проведенні превентивної та профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни підлеглими, що призвело до скоєння підполковником поліції ОСОБА_3 – підлеглим позивача, дисциплінарного проступку, зокрема перебування 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння. Відповідач зазначив, що полковник поліції ОСОБА_4 не здійснював щоквартального вивчення побутових умов підпорядкованого особового складу, його соціальної захищеності як складових, що впливають на морально-психологічний стан працівників поліції та їх ставлення до виконання службових обов`язків, щотижневого комісійного обстеження всіх службових приміщень та службових транспортних засобів, не узагальнював відомості про всіх працівників, схильних до порушення службової дисципліни, не надавав до кадрових підрозділів стройові записки про місце перебування підлеглих. Позивач притягнутий до відповідальності як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. Відповідач стверджує, що позивач свідомо повідомив ОСОБА_5 про факт його розшуку співробітниками УГІ ГУНП в Одеській області та надав можливість уникнути відповідальності шляхом відкриття лікарняного.
Додатково відповідач зауважив, що на час подання відзиву позивача з посади не звільнено, а отже немає жодних підстав для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, надання невірної правової оцінки обставинам справи, просить  рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що з посадовою інструкції, відповідно до якої він несе персональну відповідальність за дотримання дисципліни та законності підлеглим особовим складом, ОСОБА_1  ознайомлений 20.11.2023, тобто після перебування підлеглим підполковником поліції ОСОБА_3 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не дослідив письмових пояснень позивача, який зазначив, що не бачив ОСОБА_6 в стані сп`яніння та безпосередньо пояснень ОСОБА_6 .
Апелянт також наголосив, що службові завдання в іншому населеному пункті ОСОБА_6 15.11.2023 ставив безпосередньо начальник Роздільнянського ВП підполковник поліції ОСОБА_7 , а не позивач та згідно матеріалів службового розслідування 15.11.2023 після обіду ОСОБА_6 було відкрито лікарняний. Якщо завдання ставить начальник (в даному випадку ОСОБА_8 ), то він контролює його виконання, звітність тощо. Окремо апелянт наголосив, що ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності не притягнутий, хоча йому підпорядковані усі співробітники Роздільнянського ВП та саме він ставив службові завдання ОСОБА_6 15.11.2023.
Апелянт також зазначив, що відповідачем в порушення вимог абзацу першого пункту 3 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, зменшене грошове забезпечення позивача під час знаходження ОСОБА_1 на лікарняному.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить службу в Головному управлінні Національної поліції   в Одеській області.
Наказом ГУНП в Одеській області від 02.10.2023 № 1336 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу ГУНП Одеській області.   
16 листопада 2023 року на ім`я начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_9 надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в області від 16.11.2023 № 55/3377 стосовно порушення службової дисципліни окремими посадовими особами Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків начальником сектору превенції вказаного підрозділу поліції підполковником поліції ОСОБА_3 , що призвело до перебування останнього 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння, а також для вивчення його службової діяльності та ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього, можливого укриття зазначеного факту керівництвом Роздільнянського РВП ГУНП в області, якою запропоновано призначити службове розслідування.
З метою перевірки відомостей, зазначених у доповідній записці керівництва УГІ ГУНП в Одеській області від 16.11.2023 № 55/3377, згідно зі статтями 14, 15 та 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, видано наказ №2913 від 16.11.2023 року про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії.
30 листопада 2023 року начальником ГУНП в Одеській області видано наказ № 3044 про продовження терміну службового розслідування, призначеного наказом №2913 від 16.11.2023 року.
09 грудня 2023 року начальником ГУНП в Одеській області затверджено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_10 від 16.11.2023, яким запропоновано, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1, пунктів 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, підпунктів 3, 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 6, 9 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», до полковника поліції ОСОБА_1 (0041784), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
На підставі висновку службового розслідування від 09.12.2023 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області видано наказ від 11.12.2023 року № 3130, відповідно до пункту 2 якого до полковника поліції ОСОБА_1 (0041784), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
Станом на момент вирішення справи по суті доказів звільнення ОСОБА_1 з посади до суду не надано.
Не погоджуючись з пунктом 2 наказу ГУНП в Одеській області від 11.12.2023 року № 3130, вважаючи висновки комісії безпідставними та необґрунтованими, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином не організував та не проводив профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни підлеглими, що надалі призвело до скоєння підполковником поліції ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, зокрема перебування останнього 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння. Позивач не здійснював щоквартального вивчення побутових умов підпорядкованого особового складу, його соціальної захищеності як складових, що впливають на морально-психологічний стан працівників поліції та їхнє ставлення до виконання службових обов`язків, щотижневого комісійного обстеження всіх службових приміщень та транспортних засобів, не узагальнював відомості про всіх працівників, схильних до порушення службової дисципліни, не надавав до кадрових підрозділів стройові записки про місце перебування підлеглих.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Закон України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За приписами частини першої статті 64 Закону № 580-VIII   особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до ч.3 цієї статті, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За приписами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування – це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі – повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
За обставинами справи, підставою для призначення службового розслідування відносно ОСОБА_1 слугувала доповідна записка УГІ ГУНП в області від 16.11.2023 № 55/3377 стосовно порушення службової дисципліни окремими посадовими особами Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, у тому числі неналежного виконання службових обов`язків начальником сектору превенції вказаного підрозділу поліції підполковником поліції ОСОБА_3 , що призвело до перебування останнього 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння, а також для вивчення його службової діяльності та ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямими керівниками щодо останнього, можливого укриття зазначеного факту керівництвом Роздільнянського РВП ГУНП в області.
Згідно з частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Так, наказом відповідача №2913 від 16.11.2023 року призначено службове  розслідування та створено дисциплінарну комісію.
30 листопада 2023 року начальником ГУНП в Одеській області видано наказ № 3044 про продовження терміну службового розслідування.
09 грудня 2023 року начальником ГУНП в Одеській області затверджено висновок службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_10 від 16.11.2023, яким запропоновано, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1, пунктів 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, підпунктів 3, 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 6, 9 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», до полковника поліції ОСОБА_1 (0041784), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
Висновком встановлено, що 15.11.2023 о 12:00 до УГІ ГУНП з ОУ ДВБ НПУ надійшла інформація щодо можливого перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння начальника сектору превенції Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_6 . Тієї ж доби працівниками УГІ ГУНП (підполковник поліції ОСОБА_11 , майор поліції ОСОБА_12 та старший лейтенант поліції ОСОБА_13 ) було здійснено виїзд до Роздільнянського РВП ГУНП, однак у зазначеному підрозділі поліції підполковник поліції ОСОБА_14 був відсутній, водночас з 09:00 до 13:00 він перебував на службі. В подальшому о 13:23 зв`язавшись з останнім по телефону було з`ясовано, що підполковник поліції ОСОБА_14 знаходиться у медичному центрі Пепеляшко «ME of Ukraine» за адресою: АДРЕСА_1 , куди звернувся за медичною допомогою у зв`язку із поганим самопочуттям. 
Прибувши до зазначеного медичного закладу, працівниками УГІ ГУНП приблизно о 14:00 виявлено підполковника поліції ОСОБА_15 , який лежав під крапельницею та перебував у поліцейському однострої, без табельної вогнепальної зброї, із зовнішніми ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Цього ж дня підполковнику поліції ОСОБА_16 у зазначеному медичному закладі сформовано висновок про тимчасову непрацездатність № 3Н73-8НАХ-628Е-8А69.
У подальшому працівниками УГІ ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_16 було запропоновано пройти попередній огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest», на що він погодився. За результатами вказаного огляду у підполковника поліції ОСОБА_15 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (1,84 проміле). Крім цього підполковнику поліції ОСОБА_16 було запропоновано прослідувати до КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» за адресою: вул. Єврейська, 1, м. Роздільна, Одеська область, для проведення огляду на стан сп`яніння, на що останній надав згоду. Надалі за результатами медичного огляду, згідно висновку вищевказаного медичного закладу від 15.11.2023 № 84, було підтверджено факт перебування підполковника поліції ОСОБА_15 у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 1, 42 проміле.
Приписами частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Наказом ГУНП в Одеській області від 11.12.2023 року № 3130 до полковника поліції ОСОБА_1 (0041784), заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності, як керівника, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. Основним питанням, але не єдиним, яке було досліджено в рамках проведення службового розслідування, розпочатого за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_10 від 16.11.2023, було встановлення факту перебування (або ні) ОСОБА_6 на службі в стані алкогольного сп`яніння та можливе приховування даного факту керівництвом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області.
Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в рамках проведення службового розслідування. 
При цьому, відповідач зазначав, що питання перебування/не перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання ним своїх службових обов`язків, не може не мати значення для визначення ступеню винуватості його безпосереднього керівника, яким є позивач. 
Якби позивач належним чином виконував свої посадові обов`язки, то належним чином повідомив про перебування його підлеглого у стані алкогольного сп`яніння, а не до останнього моменту намагався приховати даний факт, про що свідчать усі докази зібрані в рамках службового розслідування. 
Судова колегія вважає обґрунтованими доводи відповідача, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння позивача з`ясувала повно та оцінила вірно, вчинене позивачем діяння, кваліфікувала правильно, норми закону визначила як належні, зміст норми права витлумачила відповідно до їх дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (засадничих гарантій притягнення особи до відповідальності не порушила).           Щодо доводів апеляційної скарги в частині  обрання виду дисциплінарного стягнення  у вигляді звільнення з посади, судова колегія зазначає наступне.
  Правову  оцінку  рішенню суб`єкта владних повноважень в питанні притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану роботодавцем юридичну оцінку  доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний  проступок на предмет їхньої достатності/недостатності.
Повноваження стосовно  оцінки  обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання  оцінки  критеріям, які враховуються при обранні  виду стягнення,  тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню  особою  своєї вини в ході службового розслідування, рівень її  кваліфікації  тощо,  є  виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової  особи,  оскільки результатом реалізації  таких  повноважень  є обрання  одного з можливих видів  дисциплінарних стягнень.
Перевіряючи рішення, дію  чи  бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (діючого на момент ухвалення рішення судами попередніх інстанцій) критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя  є право.  Тому завданням адміністративного судочинства завжди  є  контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що застосування  дисциплінарного стягнення,  у том числі звільнення з посади, здійснюється на розсуд уповноваженої  особи  з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів  дисциплінарних стягнень.
Аналогічний правовий висновок неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові  від  25 червня 2018 року у справі №810/1972/17, у постанові від 11 квітня 2024 року по справі № 420/9545/22.
Додатково судова колегія наголошує, що дискреція це не  є  обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами  дій  та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не  є  реалізацією дискреції (повноважень), а  є  виконанням обов`язку.
Дискреція не  є  довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові  особи  зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.
У рішеннях Європейського суду з  прав  людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли  такий  орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким  чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими  особами.  Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання  дій  суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган  має  можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не  є  дискреційними, коли  є  лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє,  його  можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти  чи  не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення  чи  дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою  такого  вибору  є  те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію  чи  бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог  права,  інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Отже, вибір одного із видів  дисциплінарного стягнення  належить до дискреційних повноважень органу, що  має право  приймати рішення за результатами розгляду  дисциплінарного  провадження.
Разом з тим, дисциплінарним  проступком визнається протиправне (умисне  чи  необережне) діяння (дія  чи  бездіяльність), тобто невиконання  чи  неналежне виконання службових обов`язків при здійсненні повноважень, передбачених Конституцією України та Законами України, статутом, наказами керівника (установи) та іншими організаційно-розпорядчими документами, а також вчинок, що суперечить вимогам  Правил  етичної поведінки поліцейських.
Особливе значення при визначенні діяння працівника як  дисциплінарного  проступку  має  наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення  особи  до своїх протиправних  дій  і їх шкідливих наслідків.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові  від  25 лютого 2021 року у справі № 160/9275/18.
За обставинами справи, позивач не заперечує факту вчинення  дисциплінарного проступку його підлеглим ОСОБА_14 , водночас не вважає такі дії підлеглого підставою для притягнення його, позивача,  до дисциплінарної відповідальності.
Разом з тим, як вбачається з висновку службового розслідування, керівниками Роздільнянського РВП НП стройові записки, списки порушників службової дисципліни, рапорти про відвідування підлеглого особового складу за місцем мешкання, дисциплінарній комісії не надано, що, на переконання комісії з службового розслідування, свідчить про цілковите ігнорування вимог керівництва та відсутність достатньої профілактичної роботи.
Так, у висновку встановлено, що, зокрема, заступник начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського РВП ГУНП полковник поліції ОСОБА_1 на виконання нормативно-правових та організаційно-розпорядчих актів, якими зобов`язано проводити відповідну профілактичну роботу щодо профілактики порушень службової дисципліни, належним чином не організовував та не здійснював, про що свідчить відсутність будь-якої документації з організації виконання передбачених ними заходів, а також їх практичне проведення. Жодного документального чи письмового підтвердження здійснення полковником поліції ОСОБА_17 профілактичних заходів, які б свідчили про системність та постійність проведення профілактичної та превентивної роботи (довідки, відомості, журнали, рапорти про відвідування особового складу за місцем мешкання, аналітичні матеріали тощо), крім протоколів нарад, надано не було.
Таким чином, комісією встановлено, що полковник поліції ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 1, 4,           13 частини третьої статті 1, пунктів 6, 7 частини першої статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015          № 580-VIII, підпункту 15 пункту 3 Заходів щодо укріплення службової дисципліни в органах та підрозділах Національної поліції України, затверджених наказом НПУ від 23.09.2016 № 920, підпунктів 3, 5, 12 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 02.01.2023 № 1 «Про вчинення кримінальних правопорушень поліцейськими ГУНП упродовж 2022 року та додаткові заходи щодо зміцнення службової дисципліни», підпунктів 6, 9 пункту 1 наказу ГУНП в Одеській області від 04.01.2023 № 7 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», що виразилося у недотриманні положень законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, неналежній організації та проведенні превентивної та профілактичної роботи, спрямованої на недопущення порушення службової дисципліни підлеглими. Надалі це призвело до скоєння підполковником поліції ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, зокрема перебування останнім 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння. Полковник поліції ОСОБА_4 не здійснював щоквартального вивчення побутових умов підпорядкованого особового складу, його соціальної захищеності як складових, що впливають на морально-психологічний стан працівників поліції та їх ставлення до виконання службових обов`язків, щотижневого комісійного обстеження всіх службових приміщень та службових транспортних засобів, не узагальнював відомості про всіх працівників, схильних до порушення службової дисципліни, не надавав до кадрових підрозділів стройові записки про місце перебування підлеглих.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки відповідача, що полковник поліції ОСОБА_4 як керівник неналежно поставився до виконання своїх обов`язків в частині, що стосується здійснення превентивної та профілактичної, а також іншої роз`яснювальної роботи, спрямованої на запобігання вчиненню підлеглими порушень службової дисципліни, не створив належний та достатній контроль за дотриманням підлеглими службової дисципліни, не вживав заходів, направлених на вивчення побутових умов підлеглих, зокрема за місцем проживання підлеглих не відвідував, додаткових заходів щодо зміцнення службової дисципліни не вживав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно посадової інструкції заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_1 , останній уживає заходів щодо зміцнення дисципліни і додержання законності в Роздільнянському РВП, діяльність яких координує і контролює особисто, несе персональну відповідальність за вказаний напрям роботи.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не врахував обставин, що з посадовою інструкцією ОСОБА_1  ознайомлений 20.11.2023, тобто після перебування підлеглим підполковником поліції ОСОБА_3 15.11.2023 на службі у стані алкогольного сп`яніння, судова колегія вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУНП в Одеській області від 02.10.2023 № 1336 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності Роздільнянського районного відділу ГУНП Одеській області, однак з посадовою інструкцією позивач ознайомився лише 20.11.2023, тобто через півтора місяці перебування на адміністративній посаді.
В судовому засіданні в П`ятому апеляційному адміністративному суді 17.04.2024 року адвокат позивача підтвердив, що позивач до 20 листопада 2023 року не виконував жодних посадових обов`язків як заступник начальника відділу поліції, що додатково свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та про вірність висновків службового розслідування.
Судова колегія наголошує, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Керівник несе відповідальність за ефективність діяльності органу, дотримання вимог чинного законодавства підлеглими, керівником яких він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд з працівником, яким вчинено порушення, якщо вищестоящий керівник, якому надано право накладати стягнення, дійде висновку про неналежну організацію та координацію керівником роботи підлеглих.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 814/1927/16 віл 28 листопада 2019 року.
З викладеного слідує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування п.2 наказу № 3130 від 11.12.2023 року.
Оскільки колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідні, також не підлягають задоволенню.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко