УХВАЛА
18 квітня 2024 року
 м. Київ
справа № 336/6125/18
провадження № 51- 5699 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді            ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року стосовно нього, 
встановив:
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя вироком від 25 вересня 2019 року засудив ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Виправдав ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
17 березня 2020 року Дніпровський апеляційний суд вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 у частині виправдання його за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, стосовно потерпілої ОСОБА_5 , скасував та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.
Засуджений, не погоджуючись із постановленими стосовно нього судовими  рішеннями, звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, вирок Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року в частині засудження його за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, скасувати, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень засуджений зазначає про те, що у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі був позбавлений можливості вчасно звернутися до Суду із касаційною скаргою, а тому вважає, що є всі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Перевіривши касаційну скаргу й додані до неї матеріали, Суд уважає, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 426 КПК України визначено, що касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, судові рішення стосовно ОСОБА_4 набрали законної сили 17 березня 2020 року. Касаційна скарга засудженим на адресу Суду скерована 09 квітня 2024 року, тобто після закінчення визначеного законом строку касаційного оскарження.
Частиною 1 статті 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Доводи засудженого про те, що у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі був позбавлений можливості вчасно звернутися до Суду із касаційною скаргою, Суд уважає непереконливими, оскільки, як убачається з наявних у розпорядженні Суду матеріалів, ОСОБА_4 до набрання вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року за ч. 4 ст. 152 КК України законної сили - 17 березня 2020 року, а також після надходження 18 червня 2020 року кримінального провадження до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя під вартою не перебував.
Отже, після постановлення судами першої та апеляційної інстанцій рішень засуджений не перебував під вартою, тому зазначена ОСОБА_4 обставина не може бути визнана такою, що безпосередньо унеможливлювала звернутись з касаційною скаргою у визначений законом строк, а тому не є поважною причиною для його поновлення.
Інших обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, захисником не наведено.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає зазначені засудженим причини пропуску процесуального строку поважними, тому клопотання задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути засудженому.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
ухвалив:
відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2019 року та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2020 року, касаційну скаргу засудженого - повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                             ОСОБА_3