Справа № 127/33780/23
Провадження № 22-ц/801/756/2024
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року	Справа № 127/33780/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: 
головуючого: Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Шемети Т. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу   за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 26 лютого 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду ОСОБА_2 , дата складання його повного тексту 26 лютого 2024 року,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі – ТОВ «Енера Вінниця») про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії.
Позов мотивований тим, що 10 березня 2021 року між позивачем та ТОВ «Енера Вінниця»  укладено договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1134, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг №169550180 від 02 березня 2021 року. За умовами договору купівлі-продажу електричної енергії ОСОБА_1 має право продавати електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного господарства, а ТОВ «Енера Вінниця» бере на себе зобов`язання купувати у позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством №1134, у строки передбачені договором.
 За період з 10 березня 2021 року по 15 травня 2023 року за допомогою генеруючої установки позивача було вироблено та передано відповідачу електричну енергію на загальну суму 521 631,79 грн., а відповідачем було здійснено оплату за це на суму 422 109,31 грн.
Станом на 15 березня 2023 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 99 522,48 грн. 
У п. 4.10 договору купівлі-продажу електричної енергії зазначено, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов?язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. 
При цьому позивач посилалась на ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, на суму заборгованості за договором 99 522, 48 грн. позивачем нараховано 3 % річних - 3 152,04 грн., інфляційні втрати - 6 673,52 грн та пеню - 12 383,25 грн. 
Пославшись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, 3 % річних, інфляційні втрати та пеню.
26 лютого 2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області зазначений позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 22 028,82 грн., з яких: 6 673,53 грн. - інфляційні втрати, 3 152,04 грн. - 3% річних, 12 383,25 грн. - пеня.
Частково не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в частині вирішення вимоги про стягнення пені у розмірі 12 383,25 грн. та постановити нове, яким відмовити в задоволенні такої вимоги позову. У скарзі скаржник посилається на неможливість нарахування та стягнення з ТОВ «Енера Вінниця» пені згідно з положеннями п. п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану». 
 У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначила, що рішення в оскаржуваній частині вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, указуючи таке: постанова НКРЕКП № 332 має меншу юридичну силу перед законами - ЦК України та ГК України, тому що не знаходиться на одному ієрархічному рівні із ними; указана постанова носить рекомендаційний характер.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає цим вимогам.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 10 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №1134 за «зеленим» тарифом, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг №169550180 від 02 березня 2021 року. Згідно умов договору сторони погодили, що споживач ( ОСОБА_1 ) має право продати постачальнику універсальних послуг (ТОВ «Енера Вінниця») електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання або енергії вітру об`єктами електроенергетики приватних домогосподарств, а постачальник взяв на себе обов`язок з купівлі у споживача електричної енергії (п. 1 договору). Розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунком (п. 4.1 договору). На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 10 березня 2021 року «зелений» тариф за цим договором становив 5,5687 грн. (п. 4.3 договору). У разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язався сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 4.10 договору) (а. с. 33-37).
Сторонами не заперечується те, що ОСОБА_1 встановила генеруючу установку на своєму домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 . Даний об`єкт нерухомості належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 40).
На виконання укладеного договору між сторонами були підписані звіти про обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії за період з березня 2021 року по серпень 2023 року та акти приймання-передачі товару (електричної енергії) за період з 31 березня 2021 по 31 серпня 2023 року, в яких визначено обсяг та вартість електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства (а. с. 41-76).
 З наданих позивачем розрахунку, платіжних доручень, інструкцій можна встановити розмір нарахованих виплат, з яких утримано податок на доходи фізичних осіб та розмір сплаченого військового збору (а. с. 8-21, 79-86).
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в ст. 610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені) (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Враховуючи наведені вище приписи ЦК України, те що п. 4. 1 договору було передбачено, що у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а також те, що станом на 15 березня 2023 у відповідача перед позивачем існувала заборгованість у розмірі 99 522,48 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку стягнення із відповідача пені в розмірі 12 383,25 грн.
Доводи апеляційної скарги про неможливість нарахування та стягнення з ТОВ «Енера Вінниця» пені згідно з положеннями п. п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» не приймаються судом до уваги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правотворчу діяльність» (далі Закон) законодавство України це взаємопов`язана та упорядкована система нормативно-правових актів України і чинних міжнародних договорів.
Законодавство України структурується від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили (ст. 19 цього Закону) з урахуванням: засад конституційного ладу в Україні; компетенції та територіальної юрисдикції суб`єкта правотворчої діяльності, визначеної Конституцією України та (або) законом; інших особливостей, визначених Конституцією України та (або) законом.
Законодавство України включає: Конституцію України; закони; підзаконні нормативно-правові акти: постанови Верховної Ради України, що містять норми права; укази Президента України, що містять норми права; постанови Кабінету Міністрів України, що містять норми права; накази міністерств, що містять норми права; акти інших державних органів, що містять норми права; постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим, постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, накази міністерств Автономної Республіки Крим, що містять норми права; розпорядження голів місцевих державних адміністрацій (з урахуванням особливостей, визначених ст. 7 цього Закону), накази керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, що містять норми права; акти органів місцевого самоврядування, що містять норми права, з урахуванням особливостей, визначених ст. 7 цього Закону (ч. 2 ст. 9 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону закон це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України та (або) на всеукраїнському референдумі в установленому Конституцією України та законом порядку, що регулює найбільш важливі суспільні відносини.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 10 цього Закону визначено, що закон приймається, зокрема у формі кодексу України.
25 лютого 2022 року НКРЕКП прийнято постанову № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду», згідно з преамбулою якої відповідно до Законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року, введеним відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовженим Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, враховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, НКРЕКП постановила:
- на період дії особливого періоду Оператору системи передачі (який виконує функцію Адміністратора розрахунків) не застосовувати до виробників електричної енергії, які надають послуги на балансуючому ринку електричної енергії, заходи, передбачені п. 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307. Виробники електричної енергії, які надають послуги на балансуючому ринку електричної енергії, набувають статусу «Дефолтний» при тривалості статусу «Переддефолтний» більше семи робочих днів (п. 1);
- оператору системи передачі (у ролі Адміністратора розрахунків) та Оператору ринку забезпечити щоденне спостереження за ринком електричної енергії з метою виявлення ознак маніпулювання (у тому числі у частині виникнення значних обсягів негативних небалансів), про результати такого спостереження щоденно інформувати Міністерство енергетики України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 2).
Постановою НКРЕКП від 27 лютого 2022 року № 333 постанову № 332 доповнено п. п. 3-5. Зокрема п. 5 рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».
В подальшому до постанови НКРЕКП № 332 вносились зміни та доповнення, зокрема постановою від 26 квітня 2022 року № 413 п. п. 1-12 змінено п. 1, зміст якого змінено та доповнено п. п. 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.
З урахуванням наведеного, згадана постанова НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332 (підзаконний акт) має меншу юридичну силу перед законами - ЦК України та ГК України, тому що не знаходиться на одному ієрархічному рівні із ними, відповідно не може бути спеціальним законом, який має перевагу над загальним законом (кодексами), які передбачають право сторін на застосування штрафних санкцій.
Формулювання в п. п. 16 п. 1 постанови НКРЕКП № 332, зокрема саме про зупинення, а не припинення / скасування, нарахування та стягнення штрафних санкцій на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення, по суті свідчить про тимчасовість відповідного обмеження (рекомендації, настанови), яке не може відмінити ані норми ЦК України та ГК України, ані норми договору щодо відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.
Постанова НКРЕКП № 332, яка є підзаконним актом, не може змінювати та нівелювати надане нормами ЦК України та ГК України (законом) право однієї сторони на застосування заходів відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання (тим більше воно відповідає умовам договору) та, відповідно, звільняти від такої відповідальності іншу сторону.
В апеляційній скарзі скаржник хоча і посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, як на підставу для скасування рішення, однак не вказує у чому конкретно це полягає.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду інстанції в оскаржуваній частині першої - без змін. 
Рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржувалось, а тому в силу вимог ст. 367 ЦПК України не переглядалось.
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2024 року – без змін.
Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                               О. В. Ковальчук

Судді                                                                                         Т. Б. Сало

Т. М. Шемета