УХВАЛА

10 червня 2024 року 
м. Київ

справа №420/22535/21
адміністративне провадження № К/990/15058/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Білак М.В., Губської О.А., 
перевіривши касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року 
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року 
у справі №420/22535/21 за адміністративним позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:
- визнати наказ Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20 травня 2021 року за вих. №271/03-08 «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2. та організацію проходження ним підвищення кваліфікації» протиправним;
- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1300,00 грн (одна тисяча триста гривень 00 копійок) як шкоду, заподіяну оскаржуваним наказом;
- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 50000,00 (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) як моральну шкоду, заподіяну оскаржуваним наказом;
- стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) суму сплаченого судового збору;
- зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в частині відшкодування приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 шкоди, заподіяної оскаржуваним наказом, судового збору та витрат на правничу допомогу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20 травня 2021 року за вих. №271/03-08 «Про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2. та організацію проходження ним підвищення кваліфікації».
Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 1300,00 грн (одна тисяча триста гривень 00 копійок). В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалами Верховного Суду від 21 грудня 2023 року, від 08 лютого 2024 року, від 13 березня 2024 року касаційні скарги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто скаржнику.
18 квітня 2024 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2024 року касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишено без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви. 
21 травня 2024 року від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування скаржник зазначає, що повний текст оскаржуваної постанови виготовлено 31 жовтня 2023 року, проте до електронного кабінету скаржника постанова надійшла 02 листопада 2023 року. 04 грудня 2023 року через підсистему «Електронний суд» відповідачем направлено первісну касаційну скаргу до Верховного Суду. Отже первісна касаційна скарга подана у строк, передбачений КАС України. Проте ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто особі яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, а саме - відсутністю підстав касаційного оскарження. Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2024 року касаційну скаргу повернуто як таку, що не містить документів на підтвердження повноважень представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Копію ухвали скаржник отримав 12 лютого 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, як таку, що не містить підстав касаційного оскарження, та роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. Копію ухвали отримано ним 15 березня 2024 року. 
При цьому, скаржник зазначає, що подає повторну касаційну скаргу в умовах воєнного стану, а також вказує на оголошені у м. Одесі повітряні тривоги.
Перевіривши заявлене клопотання, Суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень скаржник зазначає лише про врахування ним всіх зауважень та подання повторних касаційних скарг, тобто, вказує ті ж самі підстави пропуску строку, що були зазначені при поданні касаційної скарги, а також обставини введення воєнного стану. 
Так, питання поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення у всіх абсолютно випадках.
Так посилання відповідача на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу відповідача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк, яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
При цьому, із заяви скаржника не вбачалось, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку саме із введенням воєнного стану, а також не надано будь-яких доказів в підтвердження зазначеного.
Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 стосується введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.
Отже, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України.
Разом з тим, після отримання 21 грудня 2023 року о 20:21 год до Електронного кабінету ухвали Верховного Суду від 21 грудня 2023 року про повернення касаційної скарги, повторна касаційна скарга була подана лише 22 січня 2024 року (через місяць після отримання ухвали).
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2024 року, яка отримана скаржником до Електронного кабінету 08 лютого 2024 року о 23:08 год, касаційна скарга повернута у зв`язку із непідтвердженням повноважень ОСОБА_1 в порядку самопредставництва. Наступна касаційна скарга подана 01 березня 2024 року за підписом ОСОБА_1 та повернута Верховним Судом ухвалою від 13 березня 2024 року, яка отримана скаржником до Електронного кабінету 14 березня 2024 року о 03:13 год. Касаційна скарга в цьому касаційному провадженні подана 18 квітня 2024 року. Жодних доводів та обґрунтувань щодо необхідності місячного строку для приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України, а також 20-денного терміну для надання документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала касаційну скаргу, скаржником не наведено, що свідчить про неналежне використання останнім своїх процесуальних прав для приведення касаційної скарги у відповідність з процесуальним законом у розумний строк.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. 
Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання повторної касаційної скарги пройшло більше 5 місяців, доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані Судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 329, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відмовити у відкритті  касаційного провадження за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №420/22535/21 за адміністративним позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення коштів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                          М. В. Білак

                                                                                               О. А. Губська