ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року	Львів	Справа № 140/30852/23 пров. № А/857/6285/24	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року  у справі № 140/30852/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ 777 Трейдінг Груп” до  Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 
місце ухвалення судового рішення  	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Волдінера Ф.А.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року  у справі № 140/30852/23 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ 777 Трейдінг Груп” до  Волинської митниці.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 15 вересня 2023 року №UA205050/2023/000612/2.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товарів, а саме: декларантом в графі 44 МД вказано платіжну інструкцію від 23.08.2023 №25 на суму 12 000 євро. Дана платіжна інструкція не стосується оцінюваного товару, оскільки вона вже вказувалася при митному оформленні товарів в зоні діяльності Волинської митниці, та було здійснено митне оформлення товарів на дану суму передоплати. Сума оплати згідно додатково наданої платіжної інструкції від 29.08.2023 №26 не відповідає сумі вартості товару згідно інвойсу від 14.08.2023 №10230595. Окрім того, декларантом не було надано транспортних (перевізних) документів. Надана калькуляція транспортних витрат, проте не надано документів, які б підтверджували суму даних витрат.
Відповідно до графи 44 МД №23UA2050500616221U8 від 11.09.2023 під кодом “ 3001” зазначено платіжний документ, що підтверджує вартість товару - платіжну інструкцію №25 від 23.08.2023, жодних інших платіжних документів не зазначено.
Позивач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
      Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу для визначення митної вартості товару.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.08.2023 між ТзОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” (Покупець) та Womy equipment supply B.V. (Нідерланди) (Продавець), укладено зовнішньоекономічний контракт №08082023, згідно з яким Продавець зобов`язується поставити Покупцю товар, - VDL AMBASSADOR 200 №XMGDE02FS0H017517.
15.09.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару: “Автобус міський, що був у використанні: марка згідно з довідником - VDL BERKHOF, модель згідно з довідником - AMBASSADOR 200, (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 ,    включаючи водія, загальна к-сть сидячих – 40 місць, - загальна к-сть стоячих - 43 місця - для людей з обмеженими можливостями - 1 місце, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування,    тип двигуна – дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна – 6693 см.куб.; номер двигуна – невизначений; потужність - 160kw; колісна формула – 4 x 2; календарний рік виготовлення – 2008; модельний рік виготовлення - 2008”, декларант позивача подав до Волинської митниці МД №23UA205050061622U8. Фактурна вартість імпортованого товару становить 6000,00 євро.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 14.08.2023 №10230595; банківський платіжний документ, що стосується товару – платіжна інструкція №25 від 23.08.2023; калькуляція транспортних витрат від 11.09.2023; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №591 від 11.09.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №08082023 від 08.08.2023; копія митної декларації країни відправлення MRN23NLLLDH2QA6UGWD54 від 16.08.2023.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею надіслано декларанту електронне повідомлення, в якому запропоновано надати: 1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У відповідь на запит митного органу ТзОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” було надано: калькуляцію витрат по доставці автобуса VDL BERKHOF AMBASSADOR 200 №XMGDE02FSOH017162 за маршрутом Zevenbergen (Нідерланди) - Ягодин Україна; договір про надання послуг №01/09 від 01.09.2023 та Акт прийому-передачі №11/09 до договору про надання послуг №01/09 від 01.09.2023; платіжні інструкції №25 від 23.08.2023 та №26 від 29 08.2023; лист - пояснення.
15.09.2023 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2023/000612/2, відповідно до якого відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості товарів у зв`язку із неподанням документів згідно з переліком, митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації наявної в митного органу - на рівні 8 800,00 євро (МД від 10.05.2022 №205050/2022/026109).
В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205050062698U8 від 15.09.2023.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються  Митним кодексом України.
Згідно  статей  49,  50 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною першою     статті  51, частиною першою статті  52 Митного кодексу України установлено, що  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Як встановлено частиною другою  статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою  статті 53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій  статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5  статті 53 Митного кодексу     України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення  статті 53 Митного кодексу України  містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями  статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої  статті 53 Митного кодексу України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі  статтею 54 Митного кодексу України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою  статті 54 Митного кодексу України  передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої  статті 54 Митного Кодексу України  орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій  статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у      главі 9         цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з     частиною першою  статті 55 Митного кодексу України  рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої  статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Частинами другою та третьою  статті 58 Митного кодексу України  передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої  статті 58 Митного кодексу України  митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отож, з приведених нормативних актів слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Як наслідок рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи не містять усіх даних та містять розбіжності.
Досліджуючи  доводи апеляційної скарги, які стосуються виявлених митним органом розбіжностей та відсутності даних, колегією суддів ураховано таке.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 14.08.2023 №10230595; банківський платіжний документ, що стосується товару – платіжна інструкція №25 від 23.08.2023; калькуляція транспортних витрат від 11.09.2023; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №591 від 11.09.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №08082023 від 08.08.2023; копія митної декларації країни відправлення MRN23NLLLDH2QA6UGWD54 від 16.08.2023.
У відповідь на запит митного органу ТзОВ “777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” про надання додаткових документів позивачем  було надано: калькуляцію витрат по доставці автобуса VDL BERKHOF AMBASSADOR 200 №XMGDE02FSOH017162 за маршрутом Zevenbergen (Нідерланди) - Ягодин Україна; договір про надання послуг №01/09 від 01.09.2023 та Акт прийому-передачі №11/09 до договору про надання послуг №01/09 від 01.09.2023; платіжні інструкції №25 від 23.08.2023 та №26 від 29 08.2023; лист - пояснення.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом було виявлено розбіжності у поданих документах, а саме: “декларантом в графі 44 МД вказано платіжну інструкцію від 23.08.2023 №25 на суму 12000 євро. Дана платіжна інструкція не стосується оцінюваного товару, оскільки вона вже вказувалася при митному оформленні товарів в зоні діяльності Волинської митниці, та було здійснено митне оформлення товарів на дану суму передоплати. Сума оплати згідно додатково наданої платіжної інструкції від 29.08.2023 №26 не відповідає сумі вартості товару згідно інвойсу від 14.08.2023 №10230593. Окрім того, декларантом не надано транспортних (перевізних) документів. Надана калькуляція транспортних витрат, проте не надано документів, які б підтверджували суму даних витрат”.
З матеріалів справи  убачається, що на підтвердження попередньої оплати за товар у відповідності до умов поставки декларант надав на вимогу митного органу:
контракт від 08.08.2023 №08082023  у якому визначено, що загальна сума контракту становить 30 000,00 євро, згідно пункту 5  вказаного контракту  оплата здійснюється безготівковим розрахунком на валютний рахунок продавця, шляхом оплати з розрахункового рахунку Покупця у формі  передньої оплати; ціна транспортного засобу становить 6 000,00 євро, що відповідає вартості товару, зазначеної у рахунку-фактурі (інвойсі) від 14.08.2023 №10230595 та в митній декларації країни відправлення від №23UA205050061622U8 від 11.09.2023.  
платіжні доручення в іноземній валюті №25 від 23.08.2023 та №26 від 29.08.2023 про оплату на адресу іноземного контрагента Womy equipment supply B.V. згідно контракту від 08.08.2023 №08082023, обумовлені платіжні доручення було виготовлене через систему Інтернет - банкінг Першого українського міжнародного банку з застосуванням кваліфікованого електронного підпису.
З перелічених документів слідує, що  ціна ввезеного транспортного засобу становить 6000,00 євро, що відповідає вартості товару, зазначеної у рахунку-фактурі (інвойсі) від 14.08.2023 №10230595 та в митній декларації країни відправлення №23UA205050061622U8 від 11.09.2023. При цьому, оплату товару згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті №26 від 29.08.2023 проведено в розмірі 18 000,00 євро, що враховує суму вартості товару згідно інвойсу від 14.08.2023 №10230595, призначення платежу - контракт від 08.08.2023 №08082023.
При цьому, колегією суддів ураховано, що пунктом 15 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2008 року за №910/15601 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25 серпня 2022  року №189, далі - Порядок №216), визначено, що платник заповнює реквізит “Призначення платежу” платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Порядок №216 не містить обов`язкову вимогу здійснювати посилання в банківському платіжному документі саме на рахунок-фактуру чи рахунок-проформу.
Отже, вказівка у призначенні платежу на контракт та товари, які оплачуються, є достатньою інформацією для виконання банківської операції.
Стосовно ж доводів скаржника, які стосуються вимоги митного органу про надання транспортних документів, то з матеріалів справи убачається, що визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до пункту 10 статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару, що не заперечується відповідачем. На підтвердження понесення позивачем витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення калькуляцію витрат по доставці автобуса VDL AMBASSADOR SB 200 №XMGDE02FS0H017162 за маршрутом Zevenbergen (Нідерланди) - Ягодин Україна. 
Також ТзОВ “ 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” на вимогу митного органу надано договір про надання послуг №01/09 від 01.09.2023 та акт прийому-передачі №11/09 до договору про надання послуг №01/09 від 01.09.2023. Надані документи в повній мірі підтверджують понесені ТзОВ “ 777 ТРЕЙДІНГ ГРУП” витрати на транспортування.
Таким чином, висновки митного органу щодо не підтвердження транспортних витрат позивачем є не доведеними.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про те, що висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що  позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою  статті 53 Митного кодексу України. Подані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари, тому зазначені митницею розбіжності є необґрунтованими та безпідставними. При цьому, приведені в апеляційній скарзі обставини жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів, що давали підставу для витребування відповідачем додаткових документів.
Статтею 57 Митного Кодексу України  встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями  статей 59  і  60  цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями  статей 59  і  60  цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до  статті 62  цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до  статті 63  цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених  статтею 64  цього Кодексу.
Статтею 64 Митного Кодексу України  передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним  методом, а зокрема за основу взято, як джерело інформації  цінову інформацію з митної декларації наявної у митного органу.
Згідно частини 3-7  ст. 60 МК  України  при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в  пунктах 5-7 частини десятої  статті 58  цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених  наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів,  з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах  від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску  товарів, довготривалості  договірних  зв`язків, тощо.
Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо  інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України  за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.
Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг  відібрати за критерієм «код  УКТЗЕД»  всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.
Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати  ВМД, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без  будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.
В ході подання та розгляду апеляційної скарги позивач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно була найменшою вартістю і  вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.
Ураховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом  першої інстанції обґрунтовано відзначено про надання позивачем  митному органу належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем же в свою чергу не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року  у справі № 140/30852/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос