ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2024 року                                                      м. Дніпро         Справа №  908/825/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф., 
при секретарі судового засідання: Ліпинському М.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області

на ухвалу Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 20.06.2023р.  у справі № 908/825/21

за заявами:
1/ Товариства з обмеженою відповідальністю “Лабораторія банкрутства”, код ЄДР 40107663 (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 71) 
2/ Товариства з обмеженою відповідальністю “ФК СВ Кепітал”, код з ЄДР 41734589 (01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 20)
до боржника – Приватного акціонерного товариства “Укрпластик”, код ЄДР 00203588 (70037, Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул. Сонячна, 9-А)  
про визнання банкрутом, -       
                                                      ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21 грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” у розмірі 2 686 185 309,96 грн. – відхилено. 
Не погодившись з даною ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Головне управління ДПС у Запорізькій області, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21 та прийняти нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі заяву про визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” у розмірі  2  686 185 309,96 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що судом першої інстанції не враховані норми Податкового кодексу України, якими визначено момент виникнення податкового зобов`язання платника податків, який у боржника виник до відкриття провадження у даній справі про банкрутство, тому винесення податковим органом під час ліквідаційної процедури податкових повідомлень-рішень, якими визначено зобов`язання боржника за період до визнання боржника банкрутом, не суперечить ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства та не є підставою для відхилення заявлених кредитором грошових вимог.   
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2023р. поновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21, витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи № 908/825/21, розгляд апеляційної скарги призначено  в судове засідання на 04.03.2024р. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2024р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 08.04.2024р.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2024р. в судовому засіданні оголошено перерву до 27.05.2024р.
У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсягу та просила її задовольнити. 
Ліквідатор банкрута надіслав до апеляційного суду електронною поштою відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким просить у її задоволенні відмовити, посилаючись при цьому на виникнення в банкрута податкового боргу на підставі податкових повідомлень-рішень, які винесені податковим органом після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі, що суперечить ст.ст. 41, 59 Кодексу України з процедур банкрутства, та які оскаржувалися боржником, що свідчить про неузгодженість грошового зобов`язання.   
Представник ліквідатора у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечила, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу податкового органу безпідставною.
Інші учасники справи наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не подали відзивів на апеляційну скаргу, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності інших учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 908/825/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.04.2021 року, якою також: визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Лабораторія банкрутства” до боржника у розмірі  6 505 324,05 грн. основного боргу; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ФК СВ Кепітал” до боржника у розмірі  83 117 088,93  грн основного боргу; у визнанні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “ФК СВ Кепітал” до боржника у розмірі 1 065 000,00 грн – відмовлено; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 783 від 08.04.2013; адреса: 04071, м. Київ-71, а/с 71).
Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.09.2022 року, зокрема,    припинено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства “Укрпластик”. Припинено повноваження розпорядника майна боржника Реверука П.К. Визнано Приватне акціонерне товариство “Укрпластик” - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” призначено арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 783 від 08.04.2013; адреса: 04071, м. Київ-71, а/с 71). 
12.04.2023р. до Господарського суду Запорізької області від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 2 862  870  774,52 грн., з яких: 2 022 379 164,41грн. – зобов`язання; 334 939 141,11 грн. – пеня, 505 552 469,00 грн. - штрафні санкції.
19.06.2023р. до Господарського суду Запорізької області від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла уточнена заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 2 686  185  309,96 грн., з яких: 2 022 379 163,72грн. – зобов`язання; 334 970 761,49 грн. – пеня, 328 835 384,75 грн. - штрафні санкції.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21 грошові вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області до боржника Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” у розмірі 2 686 185 309,96 грн. – відхилено. 
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21, яка і є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
На час відкриття провадження у справі та постановлення оскаржуваної ухвали набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ), який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника – юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами). 
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.
Заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; найменування боржника, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); ім`я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.
Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.
Ухвала господарського суду  набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та  є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.
Зі змісту заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про грошові вимоги до боржника, з урахуванням уточнень, та поданих доказів, вбачається, що за боржником – ПрАТ “Укрпластик” обліковується податковий борг у сумі 2 686 185 309,96 грн., а саме: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у розмірі 390 904 277,21 грн., з яких сума основного платежу 272 850 647,32 грн., штрафна санкція 68 414 220,40 грн. та пеня 49 639 409,49 грн.; з податку на прибуток підприємств у розмірі 2 295 281 032,75 грн., з яких основний платіж 1 749 333 412,00 грн., штрафна санкція 260 616 268,75 грн. та пеня 285 331 352,00 грн.   
Податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів виник на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 48/08-01-07-20/00203588 за результатами висновків, якого відносно ПрАТ “Укрпластик” винесено наступні податкові повідомлення-рішення: 
- № 3742/13-01-07-04 від 06.03.2023 яким платнику визначено суму податкових зобов`язань за завищення сум бюджетного відшкодування, а саме: сума завищеного бюджетного відшкодування 5 000 000,00 гри, та сума штрафних санкцій у розмірі 1 250 000, 00 грн., а всього  6 250 000,00 грн.;
- № 3735/13-01-07-04 від 06.03.2023 (перевіркою виявлено заниження податкових зобов`язань по ПДВ), яким платнику визначено суму податкового зобов`язання по ПДВ у розмірі 334 845 580,00 грн, з яких сума основного платежу 267 876 464,00 грн. та штрафна санкція 66 969 116,00 грн.
За рахунок наявної переплати по ІКП у сумі 25 816,68 грн. сума податкового зобов`язання по ПДВ, яка заявлялась у грошових вимогах по даному ППР складає 334 819 763,32 грн. з яких сума основного платежу 267 850 647,32 грн. та штрафна санкція 66 969 116,00 грн.
Також відповідно до вимог п. 129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по ПДВ, яка виникла в результаті заниження платником податкових зобов`язань, ПрАТ “Укрпластик” нараховано пеню у сумі 49 639 409,49 грн.;
- № 3739/13-01-07-04 від 06.03.2023 яким платнику визначено суму штрафних санкцій за відсутність реєстрації (несвоєчасну реєстрацію) податкових накладних у розмірі 195 104,40 грн.  
Податковий борг з податку на прибуток підприємств виник на підставі акту перевірки від 20.01.2023 № 48/08-01-07-20/00203588 та рішення ДПС України від 09.05.2023 № 12444/6/99-00-06-01-01-06, за результатами оскарження якого ПрАТ “Укрпластик” винесено податкове повідомлення - рішення від 08.06.2023 № 936/08010716, яким платнику визначено суму податкового зобов`язання у розмірі у сумі 2 009 949 680,75 грн. з яких основний платіж 1 749 333 412,00 грн. та штрафна санкція 260 616 268,75 грн.
Також відповідно до вимог п. 129.1.2 ст. 129 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань по податку на прибуток, яка виникла в результаті заниження суми прибутку платником, ПрАТ “Укрпластик” нараховано пеню у сумі 285  331  352,00 грн. 
Відхиляючи грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області місцевий господарський суд виходив з того, що заявлені кредиторські вимоги до банкрута на суму 2 686 185 309,96 грн.  виникли на підставі вищенаведених податкових повідомлень-рішень, які прийняті податковим органом після визнання боржника банкрутом, що суперечить ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства.
Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такий висновок місцевого господарського суду безпідставним та помилковим.
Так, за змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів).
Кредитор – юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори – кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори – кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори – кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (ст. 1 КУзПБ).
Визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку, та прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове визнання її вимог. 
Порядок виникнення грошових зобов`язань щодо сплати податків та зборів визначений Податковим кодексом України (далі – ПК України), положеннями пунктів 1.1. та 1.3 статті 1 якого унормовано, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.
Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі №  904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 – 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.
Слід також зазначити, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі №  922/5231/21, постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.06.2023 у справі №  904/5743/20.
Податковий кодекс України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме – грошове зобов`язання платника податків – це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПК України).
Пункт 14.1.156. ПК України визначає податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
У постанові від 15.12.2020 у справі №  904/1693/19 Великою Палатою Верховного Суду викладено правовий висновок про те, що аналіз приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються. Однак неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів законодавства про банкрутство.
В податковому законодавстві податковий обов`язок включає в себе обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1. ст. 36 ПК України).
Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (п. 37.2. ст. 37 ПК України).
Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі – податкова декларація) – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску (п. 46.1. ст. 46 ПК України).
Пунктами 49.1., 49.2. статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Слід зауважити, що пунктом 54.1. ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).
Отже можна дійти висновку, що наведені вище норми свідчать про наступні етапи податкового обов`язку платника податку за загальним правилом: виникнення об`єкту оподаткування, обчислення платником суми податкового зобов`язання, подання декларації, сплата податку у визначені податковим законодавством строки.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №  380/7694/20 наведено висновок, що "за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків."
З наведеного можна дійти висновку, що за добросовісного виконання платником податків наведених вище етапів податкового обов`язку, платник податків уникає наслідків порушення податкового законодавства (зокрема, покладення на нього штрафних санкцій визначених ПК України), а податковий орган, в свою чергу, може належно виконати свій обов`язок з реєстрації, перевірки та обліку платників податків тощо.
Разом з тим, у випадку, коли платник податку в установлені строки не подає декларації або дані перевірок свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань та надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання.
Положеннями пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.
Зазначена стаття встановлює загальні підстави і порядок надсилання податкового повідомлення-рішення і не пов`язує із цією дією виникнення податкового зобов`язання у платника податку (п. 6.15, 6.16. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19).
Положеннями податкового законодавства визначено обов`язок платника податків подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, за кожний встановлений Податковим кодексом України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню та обов`язок самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації.
Отже, для цілей розгляду грошових вимог податкового органу до боржника у справі про банкрутство та кваліфікації їх як конкурсних чи поточних, моментом виникнення грошових вимог податкового органу в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства слід вважати перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації за відповідним податком.
Вищенаведені висновки про застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17.01.2024  р. у справі №  903/51/20. 
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В силу ч. 1 ст. 281 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.
За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність відхилення грошових вимог податкового органу з тих підстав, що грошове зобов`язання боржника щодо сплати податкових платежів за податковими повідомленнями-рішеннями настає з наступного дня, що настає за днем їх отримання, тобто в цій справі вже після визнання ПрАТ “Укрпластик” банкрутом.
У даному випадку, слід встановити момент виникнення грошових вимог податкового органу за кожним несплаченим боржником та заявленим контролюючим органом податком, який (момент) пов`язується із першим днем несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України, для подання податкової декларації.
Зі змісту заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області з грошовими вимогами до боржника, з урахуванням уточнень, та доданих до неї доказів вбачається, що терміном сплати боржником наступних податкових зобов`язань є:
-          з податку на прибуток приватних підприємств, яке визначено податковим повідомленням-рішенням (форми “Р”) №  936/08010716 від 08.06.2023 року на загальну суму 2 295 281 032,75 грн, з урахуванням пені та штрафу, є період з 12.03.2018р. по 19.08.2022р.; 
-          з податку на додану вартість, яке визначено податковим повідомленням-рішенням (форми “Р”) №  3735/13-01-07-04 від 06.03.2023 року на загальну суму 384 459 172,81 грн., з урахуванням пені та штрафу, є період з 30.08.2017р. по 30.04.2022р; 
-          з податку на додану вартість, яке визначено податковим повідомленням-рішенням (форми “В1”) №  3742/13-01-07-04 від 06.03.2023 року на загальну суму 6 250 000,00 грн., з урахуванням штрафу, є 30.07.2018р; 
-          з податку на додану вартість, яке визначено податковим повідомленням-рішенням (форми “ПН”) №  3739/13-01-07-04 від 06.03.2023 року на загальну суму 195 104,40 грн є період червень 2018р. – серпень 2022р. 
Отже, за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість у загальній сумі 1 931 953 658,32грн., які не були самостійно обчислені та сплачені боржником, виниклі до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ “Укрпластик”, тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму є конкурсними, а податкові зобов`язання боржника у сумі 90 230 401,00грн. виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ “Укрпластик”, тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму є поточними, втім виходячи з приписів ст.ст. 45, 60 КУзПБ усі заявлені кредитором грошові вимоги підлягають розгляду та визнанню в ліквідаційній процедурі.
При цьому, колегія суддів враховує, що на час розгляду судом першої інстанції грошових вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області та постановлення оскаржуваної ухвали, вищенаведені податкові повідомлення-рішення не були предметом адміністративного чи судового оскарження, тобто відповідні грошові зобов`язання платника податків були узгодженими.
Також, підлягає визнанню, нарахована кредитором у відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України, в період до відкриття провадження у справі про банкрутство, пеня з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 285  331  352,00 грн. та з податку на додану вартість в сумі 49 639 409,49 грн., а всього у сумі 334 970 761,49 грн.
Що стосується заявлених кредитором до визнання штрафних санкцій за порушення податкового законодавства з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 260 616 268,75 грн. та з податку на додану вартість у загальній сумі 68 414 220,40грн., а всього у сумі 329 030 489,15 грн., то як вбачається з матеріалів справи вони застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень: (форми “Р”) №  936/08010716 від 08.06.2023 року; (форми “Р”) №  3735/13-01-07-04 від 06.03.2023 року; (форми “В1”) №  3742/13-01-07-04 від 06.03.2023 року; (форми “ПН”) №  3739/13-01-07-04 від 06.03.2023 року, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів – це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Отже, позивачем застосовані до боржника штрафні санкції і пеня на загальну суму 329 030 489,15 грн. під час дії мораторію, що суперечить ч. 3 ст. 41 КУзПБ та є підставою для відхилення грошових вимог кредитора в цій частині.
З урахуванням вищевикладеного, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023  р. у справі №  908/825/21 слід скасувати, як таку, що постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права,   та ухвалити нове рішення, яким грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області визнати частково в розмірі 2 357 154 820,81грн., з яких 2 022 184 059,32грн. – зобов`язання; 334 970 761,49 грн. – пеня, а в розмірі 329 030 489,15 грн. (штрафні санкції) відхилити.
Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результату розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті ГУ ДПС у Запорізькій області судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8052,00грн. слід покласти на боржника.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21 – задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2023р. у справі № 908/825/21 – скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Визнати грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” у розмірі 2 357 154 820,81грн., з яких 2 022 184 059,32грн. – зобов`язання; 334 970 761,49 грн. – пеня.
Грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства “Укрпластик” у розмірі 329 030 489,15 грн. (штрафні санкції) – відхилити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 30.05.2024 року.

Головуючий суддя                                                                                    А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                            Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                            В.Ф. Мороз