ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/706/22                           Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
                                                                               Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 травня 2024 року                                                                м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого          Василенка Я.М.,
суддів                     Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії, викладені у листі-відповіді № 11995-19267/В-02/8-1000/21 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, щодо відмови у перерахунку та виплаті йому державної пенсії по інвалідності, обчисленої у розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, починаючи з 08 жовтня 2021 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_1 з 08 жовтня 2021 року перерахунок та виплачувати державну пенсію по інвалідності, обчисленої у розмірі шести мінімальних пенсій за віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року з урахуванням постанови Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2007 року, справа № 2-А-326/2007р, з урахуванням індексу інфляції, врахувавши раніше виплачені суми.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 у задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач) має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) серії НОМЕР_1 . Крім того, позивачу з 08 листопада 2010 року встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності (захворювання, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС), що підтверджується витягом з акту огляду у МСЕК до довідки сер. КИО - 1 № 069944.
Постановою Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області перерахувати позивачу пенсію за період з 19.02.2007 у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, тобто у розмірі 2322 грн. з послідуючим її перерахунком у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2008 року, а також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2009 року постанову Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2007 року у цій справі залишено без змін.
27 липня 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком.
Розпорядженням № 122442 від 01.08.2017 позивачу зроблено відповідний перерахунок пенсії, в подальшому перерахунок пенсії здійснено 31.12.2021.
08 жовтня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок з 07.04.2021 та виплати державної пенсії віком відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 у розмірі шести мінімальних пенсій за віком.
Листом від 05.11.2021 № 11995-19267/В-02/8-1000/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повідомило позивача про те, що йому з 01 липня 2021 року відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 29.06.2021 № 1584-ІХ підвищено розмір пенсій по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв`язку з цим пенсія позивача становить 5 303,48 грн., де: 4842,68 грн. - пенсія за віком, 289,98 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 27 років), 170,82 грн. - додаткова пенсія інвалідам 3 групи з числа потерпілих ЧАЕС.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті державної пенсії за віком, з метою захисту свого права, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених ним дій.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно зі статтею 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Верховною Радою України 28.12.2014 прийнято Закону України № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким текст статті 54 Закону № 796-XII викладено у такій редакції: «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».
Отже, із урахуванням змін внесених Законом № 76-VIII, нормами статті 54 Закону № 796-XII передбачалось, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частина третя статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Також цим рішенням Конституційного Суду України врегульовано строк та спосіб його виконання та передбачено, що частина третя статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 07.07.2021.
Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням.
У разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону України від 06.06.1996 № 230/96ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: «В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком».
Згідно із частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідно до частини першої статті 97 Закону № 2136-VIII, суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.
У відповідності із зазначеними нормами Закону № 2136-VIII, Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, а саме через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто із 07.07.2021.
До цього моменту діяла стаття 54 Закону № 796-XII у редакції, яка не передбачала перерахунку пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.
Із урахуванням встановленого Конституційним Судом України порядку і строків виконання рішення від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, умовою виникнення у позивача права на перерахунок пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком було неприведення Верховною Радою України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (до 07.07.2021) нормативного регулювання спірного питання у відповідність із Конституцією України.

При цьому, рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, на яке посилається позивач не набуває ретроспективної дії у часі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 373/1978/18, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України врахована судом у спірних правовідносинах.
Водночас, 29.06.2021 Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021 прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021.
Цим законом частини третю, четверту статті 54 викладено у такій редакції: в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності - 6000 гривень; для II групи інвалідності - 4800 гривень; для III групи інвалідності - 3700 гривень; для дітей з інвалідністю - 3700 гривень.
Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування норми частини третьої статті 54 Закону № 796-XII, яка б передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.
Також, як вбачається із матеріалів справи та не було спростовано позивачем, починаючи з 27.07.2017 позивач не отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», а перейшов на такий вид пенсії як пенсія за віком.
Щодо наявності рішення Таращанського районного суду Київської області від 28 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Таращанському районі Київської області про перерахунок пенсії (яка залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій), яким серед іншого, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Таращанському районі Київської області перерахувати позивачу пенсію за період з 19.02.2007 у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, тобто у розмірі 2322 грн., то колегія суддів зазначає, що таке рішення в частині зобов`язального характеру містить застереження, а саме на майбутнє при здійснені перерахунку суб`єкту публічного права слід враховувати зміни діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян.
Колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 54 Закону № 796-XII зазнала змін у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" № 1584-IX (далі - Закон № 1584-IX ), який набрав чинності 01.07.2021 та не передбачала виплату позивачу пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно з дати набрання чинності Закону № 1584-IX здійснив перерахунок відповідно до нової редакції статті 54 Закону № 796-XII, а також відмовив позивачу у перерахунку пенсії, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком.
Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.01.2023 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.

Судді:                                                                                Ганечко О.М.

                                                                                          Кузьменко В.В.