КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                              
Справа № 369/329/24                                                                      Головуючий в суді першої інстанції: Лисенко В.В.
Провадження № 33/824/2914/2024                                              Головуючий  в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 червня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду клопотання адвоката Нікушиної Валерії Сергіївни, подане в інтересах  ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постановисудді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від                     04 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Нікушина В.С., в інтересах ОСОБА_1 01 травня 2024 року подала на неї апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання обґрунтоване з посиланням на те, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень була зареєстрована 18 березня 2024 року, загальний доступ до неї забезпечено 20 березня 2024 року, повний текст постанови отримано 05 квітня 2024 року, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повний текст постанови не отримувала. Також зазначила, що 11 квітня 2024 року адвокатом Нікушиною В.С. було подано апеляційну скаргу, яку постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2024 року було повернуто. 
У зв`язку з викладеним, захисник ОСОБА_1 - адвокат Нікушин1па В.С. просила поновити строк на апеляційне оскарження. 
Заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Нікушиної В.С., яка підтримала клопотання та просила його задовольнити, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена Києво-Святошинським районним судом Київської області 04 березня 2024 року. 
При цьому, апеляційна скарга подана до суду 01 травня 2024 року, тобто поза межами строку, визначеного статтею 294 КУпАП, якою регламентовано порядок і строки оскарження рішень судді в справах про адміністративні правопорушення.
Як вбачається з із тексту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 брала участь в судовому засіданні 04 березня 2024 року та надавала свої пояснення по суті справи.
Також, з матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Нікушина В.С. була обізнана про розгляд справи Києво-Святошинським районним судом Київської області, ознайомлювалася з матеріалами справи (а.с.5), подавала до суду першої інстанції письмові пояснення (а.с.9-14).
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, адвокат Нікушина В.С. вказує на те, що оскаржувана постанова була надіслана до ЄДРСР 18 березня 2024 року, та лише 05 квітня 2024 року вона отримала копію оскаржуваної постанови.
Разом з тим, вказуючи на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник не звернула уваги, що ст. 294 КУпАП початок перебігу строку на апеляційне оскарження пов`язує з днем винесення постанови, а не з моментом направлення постанови до ЄДРСР чи  отримання її копії.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, в матеріалах справи міститься заява адвоката Нікушиної В.С. від 05 квітня 2024 року про видачу копії постанови (а.с.18).
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 чи її захисник - адвокат Нікушина В.С. до 05 квітня 2024 року зверталися до суду для отримання копії оскаржуваної постанови, в тому числі в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження, що свідчить про недобросовісність їх процесуальної поведінки.
Посилання адвоката Нікушиної В.С. на отримання постанови суду лише 05 квітня 2024 року, апеляційний суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки, як було зазначено вище, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час розгляду справи, до 05 квітня 2024 року до суду з клопотанням про видачу їй копії постанови у справі чи про ознайомлення з матеріалами справи не зверталась.
Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
Враховуючи викладене, наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не доведено поважності причин пропуску такого строку, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Відмовити захиснику ОСОБА_1  - адвокату Нікушиній Валерії Сергіївні в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  - адвоката Нікушиної Валерії Сергіївни на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 березня 2024 року - повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                 Ю.О. Матвієнко