КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 758/4962/23                                         Головуючий у суді першої інстанції - Будзан Л.Д.
Номер провадження № 22-ц/824/6080/2024                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2024 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів:                      Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Сукач О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПФУ, як правонаступника Фонду соціального страхування України, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 138-139, т. 1) просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 від 13 квітня 2023 року №97-к, поновити її на посаді заступника начальника відділу бюджетного планування фінансово-економічного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 19 квітня 2023 року по дату винесення рішення виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 1458,97 грн та моральну шкоду в сумі 100 000 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат. 
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року залишено без розгляду позовну заяву.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що в судовому засіданні 21 вересня 2023 року стало відомо про наявність в матеріалах справи листа НАЗК №30-10/19688-23 від 28 серпня 2023 року, проте її представнику було відмовлено у клопотанні про ознайомлення з такими матеріалами справи та підготовки письмових заперечень проти такого листа НАЗК.
При подальшому ознайомленні, стало відомо, що в листі НАЗК №30-10/19688-23 від 28 серпня 2023 року йшлось про нібито порушення вимог зазначених п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» де зазначено, що особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності укладати трудові договори (контракти) або вчиняти правочини у сфері підприємницької діяльності з юридичними особами приватного права або фізичними особами - підприємцями, якщо особи, зазначені в абзаці першому цієї частини, протягом року до дня припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснювали повноваження з контролю, нагляду або підготовки чи прийняття відповідних рішень щодо діяльності цих юридичних осіб або фізичних осіб підприємців.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, адже її представник неодноразово наголошував, що він не відноситься до посадових та службових осіб визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», не є посадовою чи службовою особою Фонду соціального страхування чи Пенсійного фонду.
Так, з 16 вересня 2021 року ОСОБА_3 на підставі наказу від 15 вересня 2021 року № 30-к переведено на посаду заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду в судах та взаємодії з правоохоронними органами юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та 30 січня 2023 року його було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням, а ОСОБА_3 працюючи у Фонді соціального страхування України виконував завдання та функції відповідно до посадової інструкції та підпорядковувався начальнику відділу та начальнику управління, не був наділений та не здійснював організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, тобто не був ані посадовою ані службовою особою Фонду соціального страхування України, а в Пенсійному фонді України взагалі ніколи не працював.
Наголошує, що судом не було встановлено порушення обмежень визначених в частині першій статті 26 Закону України «Про запобігання корупції», жодних звернень до суду з боку НАЗК щодо визнання будь- яких договорів в яких однією стороною є ОСОБА_3 на час прийняття оскаржуваної ухвали та даної апеляційної скарги не існує. Відтак, суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу без отримання рішення суду за зверненням НАЗК про визнання договору недійсним або іншого судового рішення яким були б встановлені порушення визначені ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_3 .
Також апелянт звертає увагу, що договір про надання правової допомоги є чинним, не оскаржувався та не розривався, тому поданий позов підписаний представником з наявністю відповідних повноважень, з необхідною процесуальною дієздатністю, а суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що призвело до ухвалення передчасного та незаконного судового рішення.
Враховуючи викладене в апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
08 січня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від Пенсійного фонду України, відповідно до якого представник  відповдача не погоджується із доводами апеляційної скарги, оскільки вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Так, відповідач вказує, що ОСОБА_3 здійснює представництво інтересів за позовами колишніх працівників Фонду соціального страхування в ряді справ, а питання відсутності повноважень було предметом розгляду в Київському апеляційному суді у справі №759/7229/23.
Вважає, що суд прийшов вірного висновку, що ОСОБА_3 , який як колишній працівник Фонду, який був наділений повноваженнями вчиняти дії від імені Фонду, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» заборонено протягом року після припинення відповідної діяльності представляти інтереси осіб у справах, в яких іншою стороною є установа, організація, в якій він працював.
При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 - адвокат Левшунов Д.С. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважав висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 передчасним. 
Представник відповідача до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату? час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності представника відповідача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції залишаючи подану ОСОБА_1 позовну заяву без розгляду, мотивував свій висновок тим, що ОСОБА_4 здійснює представництво ОСОБА_1 та звертався від її імені до суду підписуючи позовну заяву та інші документи подані в процесі розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_4 заборонено протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах і в тому числі в тих, що розглядаються в судах, в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому він працював на момент припинення зазначеної діяльності, оскільки це становить порушення п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», тому позовну заяву до суду подано особою, яка не наділена правом звернення до суду в інтересах ОСОБА_1 .
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у травні 2023 року адвокат Левшунов Д.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Фонду соціального страхування України, третя особа: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (а.с.1-13, т. 1).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року відкрито провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду (а.с. 50, т. 1).
У червні 2023 року представник позивача ОСОБА_3 подав письмове клопотання про залучення до участі у справі правонаступника сторони відповідача (а.с. 65-66, т. 1).
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2023 року замінено у справі за позовом ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відповідача Фонд соціального страхування України на його правонаступника - Пенсійний фонд України (а.с. 69, т. 1).
20 вересня 2023 року представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про залишення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яке мотивовано тим, що представник позивача адвокат Левшунов Д.С. до 30 січня 2023 року займав посаду заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду соціального страхування України в судах та взаємодії з правоохоронними органами, а тому, під час звернення до Подільського районного суду м. Києва з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 в травні 2023 року ним порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», якою встановлено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності. Відповідно підпункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону посадові та службові особи інших державних органів, у тому числі Фонду соціального страхування України, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону (а.с. 104-106, т. 1).
До клопотання представником відповідача долучено службову записку начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України разом із списком працівників юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про ознайомлення з інформацію про обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», які розповсюджуються на посадових та службових осіб виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, зокрема, 23 грудня 2021 року з вказаною інформацією ознайомився заступник начальника відділу представництва інтересів Фонду соціального страхування України в судах та взаємодії з правоохоронними органами ОСОБА_3 (а.с.109-110, т. 1); лист Національного агентства з питань протидії корупції № 30-10/19688-23 від 28 серпня 2023 року, з якого вбачається, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності укладати трудові договори (контракти) або вчиняти правочини у сфері підприємницької діяльності з юридичними особами приватного права або фізичними особами - підприємцями, якщо особи, зазначені в абзаці першому цієї частини, протягом року до дня припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснювали повноваження з контролю, нагляду або підготовки чи прийняття відповідних рішень щодо діяльності цих юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців (а.с. 115, т. 1).
Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , що підписаний та поданий до суду її представником адвокатом Левшуновим Д.С., суд першої інстанції вказав, що адвокат Левшунов Д.С., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 у справі, в якій заявлені вимоги до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, працював у Фонді соціального страхування України до 30 січня 2023 року.
Отже, звертаючись у травні 2023 року до суду з позовом до Фонду соціального страхування України в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Левшунов Д.С. порушив приписи п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється: протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.
Так, встановивши, що позовну заяву до суду від імені позивача ОСОБА_1 подано особою, яка не мала повноважень (в силу прямої заборони на підставі п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції») на ведення справи, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Судом першої інстанції роз`яснено позивачу, що згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи.
Стаття 257 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду через виникнення обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини 1 статті 58, частини 1 статті 60, частини 1 статті 64 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.; представником у суді може бути адвокат або законний представник; представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Судом встановлено, що предметом судового розгляду у даній справі є вимоги ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, третя особа: голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський О.О. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Позов до суду від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 підписаний та поданий її представником - адвокатом Левшуновим Д.С.
Так, 09 грудня 2021 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про запобігання корупції" щодо поширення дії закону на членів правління Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Пенсійного фонду, Наглядової ради Пенсійного фонду та відповідних посадових осіб" № 1893-ІХ від 17 листопада 2021 року, відповідно до якого, зокрема, посадових та службових осіб Фонду соціального страхування України визначено суб`єктами, на яких поширюється дія Закону (п. 1 ч. 1 цього Закону).
Як вбачається із матеріалів справи наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України № 30-к від 15 вересня 2021 року ОСОБА_3 з 16 вересня 2021 року призначено за строковим договором на посаду заступника  начальника відділу представництва інтересів Фонду  в судах та взаємодії з правоохоронними органами  юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України де він працював  до 30 січня 2023 року (т.1 а.с.130).
Таким чином, відповідно до ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", з 15 вересня 2021 року є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону і тому на нього поширюються обмеження встановлені пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання корупції».
До початку розгляду справи по суті судом першої інстанції на підставі наданих відповідачем документів з`ясовано, що ОСОБА_3 , який здійснює представництво інтересів в суді сторони позивача, є колишнім працівником Фонду соціального захисту страхування України, який працював на посаді заступника начальника відділу представництва інтересів Фонду в судах та взаємодії з правоохоронними органами й був звільнений з посади 30 січня 2023 року.
Про обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», які розповсюджуються на посадових та службових осіб виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, ОСОБА_3 був обізнаний, про що вказують надані суду списки працівників юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, які ознайомлені з вказаним обмеженнями, в числі яких вказаний і ОСОБА_3 .
Судом першої інстанції враховано, що відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання корупції» особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи ( у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.
Вказані приписи Закону України «Про запобігання корупції» наведені у листі Національного агентства з питань протидії корупції Департаменту моніторингу і контролю за виконанням актів законодавства про конфлікт інтересів та запобігання корупції № 30-10/19688-23 від 28 серпня 2023 року, долученому відповідачем до клопотання про залишення позову без розгляду (а.с. 115, т. 1).
Враховуючи викладене, судом першої інстанції з`ясовано, що адвокат Левшунов Д.С. протягом року з дня припинення відповідної діяльності у Фонді соціального страхування України звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом, в якому іншою стороною є Фонд соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, де він працював на момент припинення діяльності, чим порушив обмеження, встановлені приписом п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції».
Обставини дотримання ОСОБА_3 , встановлених статтею 26 Закону України «Про запобігання корупції», обмежень підлягали з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів відповідача у конкретних правовідносинах, оскільки недотримання таких обмежень адвокатом Левшуновим Д.С., як колишнім працівником Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, унеможливлює розгляд по суті поданого ним позову у цій справі в інтересах позивача ОСОБА_1 .
Виявлені судом під час розгляду справи обставини щодо недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом, які перешкоджають розгляду справи по суті, але можуть бути усунуті в майбутньому, мають наслідком залишення позову без розгляду.
Виходячи з аналізу наведених норм матеріального і процесуального права, та встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовну заяву, подану адвокатом Левшуновим Д.С. в інтересах ОСОБА_1 , необхідно залишити без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.
Посилання позивача на листи Управління формування правових позицій з питань декларування та конфліктів інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції (а.с. 23, т. 2), Управління внутрішнього контролю Національного агентства з питань запобігання корупції (а.с. 28, т. 2), Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Національної поліції України (а.с. 30, т. 2), що адресовані ОСОБА_3 на його письмові звернення, є безпідставним, оскільки вказані листи не є нормативно-правовими актами, носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер.
Тоді як обмеження особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, щодо представництва інтересів будь-якої особи (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності, після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, встановлені на підставі прямої норми Закону України «Про запобігання корупції», які враховані судом першої інстанції при вирішенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Отже, доводи апеляційної скарги позивача, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 04 квітня 2024 року. 
 
Головуючий суддя :                                                                    М.А.Яворський
Судді:                                                                                               Т.Ц.Кашперська                                                                                                          В.О.Фінагеєв