П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
01 травня 2024 року                                                                                                  м. Київ
 
Справа № 754/12206/22
Провадження: № 22-ц/824/8630/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Ланчковського Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гринчак О. І.,
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних,
у с т а н о в и в:
 
У грудні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі по тексту - банк) звернулося до суду із вказаним позовом,  мотивуючи свої вимоги тим, що 05 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 178-Ф/08. 3 метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з п. 1.2 якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» 57 048,96 доларів США та 111 809,88 грн, штраф за невиконання договору застави в сумі 15 023,75 грн, а також судові витрати в розмірі 2 917,10 грн. Проте, фактично заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду не виконано. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішення суду, у банку виникло право на нарахування 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України від простроченої суми за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, що становить 6 501,24 доларів США. За наведених обставин, банк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 на свою користь 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 6 501,24 доларів США.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року позов ПАТ АТ «Укргазбанк» задоволено.
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» 3% річних за порушення грошового зобов`язання у розмірі 6501 доларів 24 центи США.
Стягнуто із  ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1783,06 грн.
Компенсовано Акціонерному банку «Укргазбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1783,06 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Ланчковський Ю. В. в інтересах ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при здійсненні розрахунку 3 % річних безпідставно не враховано розмір страхової виплати в розмірі 80 383,25 грн,  які були сплачені на погашення заборгованості. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 07 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження. 
У відзиві на апеляційну скаргу Мікайилов Р.Р. в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк» заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що сума заборгованості визначена у рішенні Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2012 року. Належних доказів виконання грошового зобов`язання відповідач не надав. Окрім того, в листі страхової компанії не зазначено за яким саме кредитним договором було перераховано страхове відшкодування, оскільки банком з відповідачем був укладений інший кредитний договір № 190-Ф/06 від 18.06.2006 року. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 05.05.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 178-Ф/08, предметом якого є надання позичальнику кредиту в сумі 59 500 доларів США з терміном погашення кредиту до 04.05.2015, з оплатою по процентній ставці 13% річних, кредитні кошти надаються на придбання автомобіля марки Nissan Pathfinder 2.5.TD, VIN: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
На забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором 05.05.2008 укладено договір поруки № 178-П/08 із ОСОБА_4 , за яким поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2012 у справі № 2-1540/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» 57 048,96 доларів США та 111 809,88 грн, штраф за невиконання договору застави в сумі 15 023,75 грн, судові витрати в сумі 2 917,10 грн.
06.12.2012 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.06.2012 у справі № 2-1540/12.
Згідно листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ПМУМЮ (м. Київ) від 25.01.2023 № 54008112, у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 54008112 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду № 2-1540/12 від 06.12.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості у розмірі 585 714,54 грн (а.с. 82).
Доказів щодо вартості реалізації транспортного засобу «Nissan-Pathfinder» 2.5.TD, 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_1 в межах вищевказаного виконавчого провадження сторонами не надано.
Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , 28.10.2013 року було погашено суму 2090,75 доларів США, а також 11090,79 доларів США, що разом становить 13181,54 доларів США (а.с. 27, 32).
Перерахування цієї ж суми підтверджується відміткою державного виконавця на виконавчому листі.
Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «УСГ» № 03/1128 від 14.03.2023, відповідно до інформації, яка міститься в базі даних 1С за участю транспортного засобу Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2 , мала місце виплата страхового відшкодування в квітні 2010 року в розмірі 80 383,25 грн., на розрахунковий рахунок АБ «Укргазбанк» (а.с. 80).
Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з 05.05.2008 по 03.11.2022, заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 03.11.2022 року становить 43517,24 доларів США.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що грошове зобов`язання, встановлене рішенням Деснянського районного суду м. Києва 25.06.2012 у справі № 2-1540/12, відповідачами не виконано, а тому вимоги банку про стягнення 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 6 501,24 доларів США є обґрунтованими.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Зазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим   є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц  зазначено, що положення статті 625 ЦК України поширюється на невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення. А тому доводи касаційної скарги про те, що стаття 625 ЦК України поширюється лише на договірні правовідносини є помилковим.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16, до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і три проценти річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у зв`язку із невиконанням відповідачами судового рішення банкмає право на стягнення передбачених статтею 625 ЦК України трьох процентів річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року.
Сума 3 % річнихобчислена правильно, перевірена судом, відповідачем у спосіб, передбачений процесуальним законом, не спростована. Контррозрахунку відповідачем надано не було.
Належних доказів на підтвердження факту погашення заборгованості за рішенням Деснянського районного суду м. Києва 25.06.2012 у справі № 2-1540/12 відповідачем не надано.
Посилання скаржника на не врахування суми страхового відшкодування в розмірі 80 383,25 грн, яке, на думку відповідача, було сплачено на погашення заборгованості, є безпідставними, оскільки сума заборгованості була встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Києва 25.06.2012 у справі № 2-1540/12.
При цьому, виплата страхового відшкодування в розмірі 80 383,25 грн на розрахунковий рахунок АБ «Укргазбанк» була здійснена в квітні 2010 року, тобто, до ухвалення Деснянським районним судом м. Києва рішення від 25.06.2012 у справі № 2-1540/12 про стягнення боргу.
Більш того,  у листі страхової команії  «УСГ» № 03/1128 від 14.03.2023 не підтверджено, що вказана сума була перерахована саме на погашення заборгованості за договором кредиту № 178-Ф/08 від 05.05.2008 року.
Інших доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.
Ураховуючи вищевикладене,  колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За таких підстав, апеляційна скарга адвоката Ланчковського Ю.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишенню без змін.
 
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382-384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Ланчковського Юрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                             Т. О. Невідома

Судді                                                                                                          С. М. Верланов

                                                                                                                   В. А. Нежура