ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4135/24 Справа № 175/3999/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Халаджи О. В.
суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І., 
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження дій: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» на дії та рішення приватного виконавця (суддя першої інстанції Ребров С.О.),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської облассті Русецької Оксани Олександрівни, в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни (щодо винесення постанов у виконавчому провадженні ВП №66530209, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66530209 від 17.08.2021 року; постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 17.08.2021 року; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року та визнати неправомірними та скасувати постанови, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною у виконавчому провадженні №ВП №66530209, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66530209 від 17.08.2021 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 17.08.2021 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження дій: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., стягувач: АТ КБ «Приват Банк» на дії та рішення приватного виконавця – задоволено.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо винесення постанов у виконавчому провадженні ВП №66530209, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66530209 від 17.08.2021 року; постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 17.08.2021 року; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року.
Визнано неправомірними та скасовано постанови, винесені приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною у виконавчому провадженні №ВП №66530209, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66530209 від 17.08.2021 року; постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 17.08.2021 року; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» Данильченко О.О., та подала апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, оскільки судом порушено і неправильно застасовано норми матеріального і процесуального права.
Мотивує скаргу тим, що Договором цесії від 29.02.2016 року було уступлено виключно право вимоги виконання судового рішення про стягнення коштів із ОСОБА_2 , вказаним договором не передбачено повної уступки прав кредитора за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року.
Наголошує на тому, що надані до справи заявником документи жодним чином не легалізовані, що унеможливлює підтвердження автентичності документа на предмет ідентифікації органу, що його видав та посадової особи, яка його підписала. Надані документи не перекладені українською мовою.
Також предстаник банку зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» не був обізнаний про даний судовий спір, належним чином не повідомлявся та процесуальних документів не отримував.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» Данильченко О.О., просила ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії приватного виконавця у повному обсязі. У судовому засіданні на задоволенні апеляційної скарги наполягала та просила скасувати рішення суду першої інстанції.
Від ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона наголошує на тому що на сьогодні у АТ КБ «ПриватБанк» відсутній статус стягувача відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Банк відступив свої права вимагати погашення заборгованості у сумі 1 521 032,33 грн стягнутої рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2010 року у справі № 2-8890/2010, на користь ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 просила оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Від представника приватного виконавця Русецької О,О. Мальцева В.П., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилається на те, що приватний виконавець належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції повідомлена належчним чином не було, копію заяви ОСОБА_1 , із доданими до неї документами не отримувала, також не отримувала від суду першої інстанції процесуальних документів, тому була позбавлена можливості подати свої заперечення на скаргу ОСОБА_1 .
       Вказує на те, що приватний виконавець Русецька О.О. в рамках виконавчого провадження № 66530209 діяла відповідно до вимог чинного законодавства та у спосіб передбачений Законом.
       Представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , просив апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та  доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь – якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Так, знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги, стосовно неналежного повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про час та місце розгляду справи та не отримання процесуальних документів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи відсутні будь-які докази як направлення Банку документів так і отримання їх останнім, чи неотримання.
Наявні в матеріалах справи докази направлення ОСОБА_1 на адресу Банку скаргі із додактами не позбавляє суд першої інстанції у визначений процесуальним законодавством строк направити учаснику справи повідомлення про розгляд справи.
Слід зазначити, що після постановлення ухвали про відкриття провадження судом першої інстанції не було направлено Банку судову повістку.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.
У рішенні від 08 квітня 2010 року у справі «Гурепка проти України (№ 2)» (заява № 38789/04) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
У рішенні від 13 грудня 2011 року у справі «Трудов проти Росії» (заява № 43330/09) ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судоваповістка-повідомлення - завчасно.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У частині восьмій статті 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, у матеріалах справи немає доказів на підтвердження належного повідомлення АТ Кб «ПриватБанк» про розгляд справи судом першої інстанції. Процесуальні гарантії забезпечення справедливого розгляду справи стосовно відповідачів порушені через їх неналежне інформування про дату і час розгляду справи в суді першої інстанції.
Оскільки скаржник в апеляційній скарзі зазначає як довід апеляційної скарги, що справа була розглянута без його належного повідомлення та процесуальних документів та він не отримував, що є порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті вимог скарги.
Апеляційним судом встановлено, що 17.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною за результатами розгляду заяви представника AT КБ "Приватбанк" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66530209 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1536, виданого 16.01.2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області шляхом звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року у розмірі 148 743,23 доларів США на предмет іпотеки: садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами 34 в садівничому товаристві "Будівельник" смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, а саме: садовий будинок "А" загальною площею 201,5 кв. м., літній душ "Б", вбиральню "В", замощення І", колодязь "К", зливні ями "з.я" та "з.я Г, огорожу №№1- 5, земельну ділянку №34 площею 0,062 в садівничому товаристві "Будівельник" смт. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належать ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ "Приватбанк" права на її продаж в порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною 453 995,00 грн., з укладенням від імені відповідача договору купівлі- продажу, отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення такого продажу. Згідно вказаної постанови: боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; стягувач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", адреса: м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д, код 6ДРПОУ 14360570.
Пунктом 2 вказаної постанови з мене стягнуто основну винагороду виконавця у розмірі 396 995,68 грн.
В рамках цього ж виконавчого провадження №66530209 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 17.08.2021 року, якою стягнуто з скаржника на користь приватного виконавця основну винагороду у сумі 396 995,68 грн.
Крім того, в рамках виконавчого провадження №66530209 приватним виконавцем Русецькою О.О. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року, на підставі якої з мене в рамках виконавчого провадження №66530209 стягнуте на користь приватного виконавця мінімальні витрати виконавчого провадження, загальна сума мінімальних витрат, що підлягає стягненню згідно цієї постанови, складає 500 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язані може бути заміненим іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни, кредитора у зобов`язані вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно зі ст. 15 вказаного Закону стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч. 2). У разі вибуття однієї із сторін виконавець заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник змінив (ч. 5).
Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
З матеріалів справи вбачається, 26.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 , було укладено кредитний договір №DNDVGA00000412 за умовами якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 143 840,00 доларів США на термін до 26.07.2017 року
Також 26.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки DNDVGA00000412.
Згідно п. 33.2 вказаного договору за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань Позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором від 26.07.2007 року №DNDVGA00000412, укладеного між Банком та Іпотекодавцем по поверненню кредиту наданого у вигляді поновлюваної лінії, в сумі 143840,00 доларів США.
Пункктом 33.3 Договору передбачено, що в забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотек нерухоме майно(Предмет іпотеки, а саме: садовий будинокз господарськими будівлями та спорудами, А-садовий будинок, бет. Цеглою, загальною площею 201.5 кв.м, Б-літній дув, цегла, В- вбиральна, цегла, І-замощення, бето, К- колодязь, металеві труби, з.я,з.я.1-зливна яма, цегла, №1-5, огороша, метал, з/бплити, камінь.
Пунктом. 33.4 передбачено, що земельна ділянка зареєстрована у встановленому законом порядку, як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. На використання Іпотекодавцем земельної ділянки або його частини обмеження (обтяження) не встановлені. Цільове призначення Земельної ділянки ведення садівництва. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлено,що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2010 року у справі № 2-8890/2010 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус», ОСОБА_9 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ,на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року 1 521 032,33 грн.
Також вказаним рішення встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 , та ПАТ КБ «ПриватБанк» був уклажений договір поруки №DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року
29.02.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір уступки прав (цесії), згідно умов якого Цендент (Банк) частково передавє, а Цесіонарій приймає права кредитора по кредитному договору № DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року, а саме право вимоги погашення заборгованості в частині суми 1 521 032,33 грн, що стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2010 року у справі № 2-8890/2010.
Права, що передаються відповідають праву Цесіонарія стягнути грошові кошти згідно вказаного рішення. визнаного та приведеного до виконання ухвалою Краснодарського краєвого суду у справі № 13-65/2011 від 11.11.2011 року, включаючи право вступити у виконавче провадження № 2433/13/59/23 про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів на користь цедента.
Права кредитора вимагати погашення заборгованості по кредитному договору DNDVGA00000412 від 26.02.2007 року в частині, що перевищує суму стягнення за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2010 року у справі № 2-8890/2010 Цедент залишає за собою.
Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що скарга ОСОБА_1 на діє приватного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки апеляційним судом не встановлено тих обставин на які посилається заявник, а саме матеріалами справи та встановленими фактами не підтверджено факту укладання договору Цесії кредитного договору з правом вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , а тому посилання у скарзі, що приватний виконавець відкриваючи виконавче провадження порушив вимоги ст. 15.16 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідають дійсним обставинам справи.
Забезпечення виконання спірного кредитного договору було погоджено зокрема іпотечним договором укладеного між Банком та ОСОБА_1 , який на час розгляду даної справи є дійсним, а тому відсутні підстави вважати, що Банком втратив право вимоги то ОСОБА_1 .
За таких обставин, суд дійшов висновку, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 рокупідлягає скасуванню, через порушенням судом норм процесуального та матеріального права, із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги а ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141, 367, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року скасувати.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження дій: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., стягувач: АТ КБ «Приват Банк» на дії та рішення приватного виконавця відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерцінйий Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3028 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Судді:                                                                                О.В. Халаджи
               
                                                                               Т.В. Космачевська

                                                                               Ж.І. Максюта
Повний текст судового рішення складено 6 червня 2024 року.

Головуючий-суддя                                                                 О. В. Халаджи