ПОСТАНОВА                                    
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                           
                                                                                                                
03 квітня 2024 року                                             
м. Київ
 
справа № 127/28981/23
провадження № 61-1050св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Сільченко Олександр Васильович, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2024 року у складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області), Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі - ГУ ДКСУ у Вінницькій області) та просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що постановою серії БАБ № 139972 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. Постанова була оскаржена до суду. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2023 року (справа № 148/475/23) постанова була скасована, адміністративна справа закрита. 
Позивач вважає, що зазначеними протиправними діями позивачу завдано моральної шкоди, яку просив відшкодувати на підставі  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Сільченко О. В., оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 грудня 2023 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2024 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом                        Сільченком О. В., на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що отримавши 14 грудня 2023 року копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху,                     ОСОБА_1 , який діє через свого представника - адвоката                      Сільченка О. В., мав усунути недоліки апеляційної скарги з урахуванням положень статей 123, 124 ЦПК України до 25 грудня 2023 року, однак станом на 08 січня 2024 року вимоги вказаної ухвали апеляційного суду ним не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, заяв чи клопотань про неможливість виконати вимоги ухвали апеляційного суду у встановлений судом строк від нього не надходило, а тому суд зазначив, що апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала, відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12 січня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката                       Сільченка О. В. через засоби поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2024 року.
В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до Вінницького апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції постановлена ухвала з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
05 березня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
 
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»). 
 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України). 
 
Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України, відповідно до пункту 3 частини четвертої якої до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
 
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. 
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. 
 
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП у Вінницькій області, ГУ ДКСУ у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої, на його думку, протиправними діями працівників поліції.
 
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги, апеляційний суд керувався нормами статей 185, 357 ЦПК України і виходив з того, що на заявника з огляду на вимоги та підстави позову не поширюється положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору. 
 
Проте Верховний Суд не погоджується з цим висновком з огляду на таке. 
 
Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. 
 
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 383/1271/21 (провадження № 61-3752св22) вказано, що тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що у справі про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права. 
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17 вказав, що порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях судового процесу, а саме при апеляційному перегляді справи. Ці стадії судового захисту є єдиним судовим процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення справ з метою захисту порушеного права. Тобто, якщо позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно, він звільняється від сплати судового збору також і на наступних стадіях цивільного процесу, зокрема при поданні апеляційної та касаційної скарги на судові рішення у такій справі. 
 
У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 757/4692/20 (провадження № 61-14737св20) вказано, що «як вбачається з матеріалів справи предметом позовних вимог є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої, на думку позивача, незаконними діями Верховного Суду з підстав, передбачених статтею 56 Конституції України, а тому позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» на усіх стадіях цивільного процесу, зокрема, і при апеляційному перегляді судового рішення. […] У порушення норм процесуального права апеляційний суд не взяв до уваги доводи та аргументи апеляційної скарги, в якій з посиланням на зміст положення пункту 13 частини другої статті 3 вищезгаданого Закону позивач вказував, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі. Таким чином, оскільки оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції». 
 
Враховуючи наведене,  ОСОБА_1 , який звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої, на його думку, протиправними діями працівників поліції, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як за подання позовної заяви, так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг на усі судові рішення у такій справі). 
 
Суд апеляційної інстанції наведеного не врахував і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги позивачу у зв`язку з несплатою судового збору. 
З огляду на викладене наявні правові підстави для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції знаправленням справи на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Сільченком Олександром Васильовичем, задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 08 січня 2024 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди передати на новий розгляддо суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                                А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов