ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
11 квітня 2024 року                                                                              
м. Київ                                                         
 
справа № 464/3493/22
провадження № 51-7204км23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                                 ОСОБА_1 ,
судді:                                                          ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                           ОСОБА_4 ,
 
учасники  судового провадження:
прокурор                                                     ОСОБА_5 ,
захисник                                                                ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
засуджений                                                 ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
                
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 220221400000000139, стосовно 
 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у  АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених  ч.2 ст. 110, ч.1 ст. 161, ч.2 ст. 436-2, ч.3 ст. 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суду) про зміну оскаржуваних судових рішень в частині призначеного покарання, шляхом ухвалення рішення про поглинення менш суворих покарань більш суворим, та визначення ОСОБА_7 остаточної міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і застосування до останнього ст. 75 КК України, та не застосовування додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
Свої доводи захисникмотивує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано дані про особу ОСОБА_7 , його необізнаність у політичних процесах, щире каяття, визнання ним вини, сімейний стан, важку хворобу сестри.
На його думку неврахування вищевказаних даних призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості.
Прокурор надіслав заперечення на касаційну скаргу захисника, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без зміни.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.110 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; за ч.1 ст.161 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки без позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю; за ч.2 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік без конфіскації майна; за ч.3 ст.436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання  ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 27 липня 2022 року. Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2023 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2023 року стосовно  ОСОБА_7 - залишено без зміни.
Як установили суди, з початку повномасштабного вторгнення збройними силами російської федерації на територію України, а саме з 24 лютого 2022 року у громадянина України ОСОБА_7 виник злочинний умисел на розповсюдження у загальнодоступній соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» із використанням особистого аккаунта з назвою « ОСОБА_8 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, поєднаних з розпалюванням національної ворожнечі та матеріалів, спрямованих на розпалювання національної, регіональної ворожнечі та ненависті, та на приниження національної честі та гідності громадян.
Так, 02 березня 2022 року ОСОБА_7 розповсюдив публікацію користувача цієї мережі за обліковим записом « ОСОБА_9 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді текстово-графічного матеріалу (публікації).
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 06 березня 2022 року о 10:29:58 ОСОБА_7 розповсюдив публікацію користувача мережі «Однокласники» за обліковим записом « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 у вигляді текстово-графічного матеріалу (публікації), на якому зображено карту України з поділом на 13 регіонів та назвою - «Украинская Федеративния Республика», а також текстом російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях. У такий спосіб ОСОБА_7 , знаходячись у місці свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись ідеологічними мотивами, здійснив розповсюдження матеріалів із закликом до необхідності припинення існування України та створення на частині її території нової держави під назвою Федеративна Республіка Україна, поєднаний з розпалюванням національної ворожнечі, вираженої у звинуваченнях України в репресивних методах та ідеології нацизму.
 
Також 15 березня 2022 року о 16:39:37 під власною публікацією за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 написано коментар російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях, чим здійснив визнання беззаперечного об`єднання України та російської федерації в єдину державу, що передбачає втрату суверенітету й самостійності України та зміну меж її кордонів. У такий спосіб ОСОБА_7 повторно здійснив публічні заклики до вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
06 березня 2022 року о 10:29:58 ОСОБА_7 поширив власну публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_14 », адміністратором та дописувачем якої є ОСОБА_7 , у вигляді текстово-графічного матеріалу, та текстом російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях, чим здійснив поширення матеріалів у яких містяться висловлювання, спрямоване на приниження національної честі та гідності євреїв.
12 березня 2022 року о 13:30:41 ОСОБА_7 поширив публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_14 », у вигляді текстово-графічного матеріалу, та наявний текст російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях, чим здійснив поширення матеріалів у яких містяться висловлювання, спрямоване на розпалювання національної ворожнечі.
06 березня 2022 року о 12:47:20 ОСОБА_7 поширив публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 розміщену у спільноті «ІНФОРМАЦІЯ_15», у вигляді текстово-графічного матеріалу, та наявним текстом російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях, чим здійснив поширення матеріалів у яких містяться висловлювання, спрямоване на розпалювання національної ворожнечі, через репрезентацію цинічного ставлення державної влади України до мешканців окупованих районів з 2014 року Донецької та Луганської областей.
08 березня 2022 року о 15:03:15 ОСОБА_7 поширив власну публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тексту російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях, чим здійснив виготовлення та поширення матеріалів у яких містяться висловлювання, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі, через образливі вислови щодо українців, які є противниками «русского мира» та прибічниками ідеологічних поглядів, пов`язаних із розумінням української нації, як однієї із основних складових творення держави, а також принизливе позначення України, як несамостійної держави, та частини, що належить російській федерації.
09 березня 2022 року о 18:27:10 ОСОБА_7 поширив публікацію, опубліковану невстановленою досудовим розслідуванням особою із обліковим записом « ОСОБА_11 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 , та прийняв участь у публічному обговоренні даної публікації у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники», в ході якого ОСОБА_7 , здійснено текстові публікації російською мовою, дослівний зміст яких наведено в судових рішеннях - публікація від 09 березня 2022 року, 2 публікації від 11 березня 2022 року та одна публікація від 13 березня 2022 року. У такий спосіб ОСОБА_7 здійснив виготовлення та поширення матеріалів у яких містяться висловлювання, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі.
25 березня 2022 року о 21 год 38 хв ОСОБА_7 на сторінці свого облікового запису у загальнодоступній соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» виготовив та поширив допис російською мовою, дослівний зміст якого наведено в судових рішеннях. У такий спосіб ОСОБА_7 вчинив умисні дії, спрямовані на розпалювання національної ворожнечі стосовно євреїв, регіональної ворожнечі щодо мешканців західних областей України та жителів сільської місцевості.
Крім цього, з початку повномасштабного вторгнення збройними силами російської федерації на територію України, а саме з 24 лютого 2022 року у громадянина України ОСОБА_7 виник злочинний умисел на поширення у загальнодоступній соціально-орієнтованій мережі «Facebook» із використанням особистого аккаунта з назвою « ОСОБА_8 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_10 ) матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація (схвалення) осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.
19 березня 2022 року о 11 год 55 хв ОСОБА_7 перебуваючи у своєму помешканні, у місці свого постійного проживання, керуючись                  ідеологічними мотивами, умисно поширив за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 публікацію, що являє зображення та текстовий матеріал російською мовою, дослівний зміст якої наведено в судових рішеннях, чим здійснив поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України (через звинувачення України в обстрілах території ОРДЛО).
Крім цього, 19 березня 2022 року у громадянина України ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне поширення у загальнодоступній соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» із використанням особистого аккаунта з назвою « ОСОБА_8 » (електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація (схвалення) осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.
Так, ОСОБА_7 , будучи зареєстрованою у соціально-орієнтованій мережі «Однокласники» під обліковим записом « ОСОБА_8 », знаходячись у місці свого постійного проживання, керуючись ідеологічними мотивами, здійснив повторне поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, збройної агресії Російської Федерації проти України та глорифікація (схвалення) осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.
19 березня 2022 року о 13:59:41 ОСОБА_7 поширив текстову публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_12 у спільноті « ІНФОРМАЦІЯ_13 », адміністратором та дописувачем якої є ОСОБА_7 , російською мовою, дослівний зміст якої наведено в судових рішеннях, чим здійснив повторне поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України шляхом глорифікації (схвалення) російських військових, котрі беруть участь у збройній агресії російської федерації проти України (через боротьбу російської федерації з «нациками» з бандерівською ідеологією»).
 
Позиції учасників судового провадження 
Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу захисника, просили її задовольнити та змінити оскаржені судові рішення. У судовому засіданні прокурор просив залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
 
Мотиви Суду
Згідно із ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційних скарг.
Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості  ОСОБА_7 і правильності кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та щодо посилань на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Згідно зі ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вказаних вимог закону.
Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Згідно зі  ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Визначення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України полягає у з`ясуванні судом насамперед питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у зазначеній статті КК України  міститься лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що відображається у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання, на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню, зокрема тих, що повинні братися до уваги під час призначення покарання. 
З вироку убачається, що суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання урахував ступінь тяжкості вчиненого, обставини вчинення злочинів, а саме, що вчинені особою кримінальні правопорушення мають підвищену суспільну та національну небезпеку, оскільки вчинені проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, характер матеріалів, які поширювалися обвинуваченим; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його характеристику; обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення повторно та на ґрунті національної ворожнечі; відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що виправлення засудженого можливе лише за умови реального відбування покарання і призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та з дотриманням  принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, належним чином перевірив доводи про невідповідність призначеного покарання через суворість і визнав їх безпідставними, належним чином умотивувавши своє рішення.
Такого висновку колегія суддів апеляційного суду дійшла ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених КК України, із врахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, практики Європейського суду з прав людини та вказала, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання у цьому випадку є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, й відповідає принципам призначення покарання й меті покарання.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив про неможливість застосування до ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки останній вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до розділу ХХ КК України відносяться до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку в той час, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.
З таким висновком погоджується суд касаційної інстанції та вважаєпризначене засудженому покарання таким, що відповідає принципам законності, індивідуалізації, доцільності та справедливості, й таким, що не виходить за межі дискреційних повноважень суду. 
Оскільки призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, вказані доводи касаційної скарги захисника не підлягають до задоволення.
Доводи касаційної скарги сторони захисту щодо неврахування судами першої та апеляційної інстанцій щирого каяття ОСОБА_7 є неспроможними.
Той факт, що засуджений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Так, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16к (провадження № 51-3612км18), щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Таких обставин у цьому кримінальному провадженні не було встановлено.
Таким чином, доводи касаційної скарги захисника щодо істотного порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість, є безпідставними.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419КПК України. 
Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення -без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року залишити без зміни. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                      ОСОБА_3