ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 червня 2024 року
м. Київ
справа № 756/3691/23
провадження № 51-7700 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                    ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року в  кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022100030001151, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця м. Сухумі, жителя АДРЕСА_1 ), 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року, який ухвалений за результатами спрощеного провадження у відповідності до статей 381, 382 КПК України, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
Згідно з вироком суду, 10 серпня 2022 року приблизно о 13:00 ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , через мобільний додаток «Телеграм» замовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), за який перерахував на рахунок невстановленої досудовим розслідуванням особи 500 грн. Після чого отримав повідомлення про місцезнаходження наркотичного засобу, який знаходився під лавкою біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 .
10 серпня 2022 року приблизно о 21:00 ОСОБА_8 прибув на АДРЕСА_2 , де біля першого під`їзду під лавкою забрав паперовий згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), який став зберігати за місцем свого проживання.
11 серпня 2022 року в період з 13:27 до 16:06, під час проведення санкціонованого обшуку в кв. АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено паперовий згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,192 г, який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Київський апеляційний суд ухвалою від 31 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_8 , а кримінальне провадження закрити. 
На обґрунтування своїх вимог захисник стверджує про те, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином Грузії та не володіє українською мовою, а тому участь захисника відповідно до ст. 52 КПК України та перекладача в силу ст. 29 КПК України є обов`язковою. На його думку, було порушено право ОСОБА_8 на захист.
Вважає, що за обставин, коли обвинувачений ОСОБА_8 не володіє українською мовою, його підпис на заяві щодо беззаперечного визнання своєї винуватості та на підтвердження згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, навіть вчиненого за участі захисника, є недійсним. Крім того, на його думку, апеляційний суд безпідставно зазначив у своїй ухвалі про те, що в судові засідання 15 червня, 10, 27 липня, 28 вересня та 31 жовтня 2023 року ані захисник, ані обвинувачуваний не з`являлися, що, нібито, давало підстави для розгляду справи за відсутності цих осіб. Зазначає, що саме в зазначені дати судові засідання взагалі не відбулися через зняття справи з розгляду (через технічні причини).Також вказує, що його повноваження укладеним договором з ОСОБА_8 про надання правової допомоги обмежувалися виключно поданням апеляційної скарги та у нього були відсутні повноваження приймати участь в судовому засіданні. Тому вважає, що апеляційний суд повинен був залучити захисника за призначенням.
Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 підтримав подану касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Прокурор ОСОБА_5 вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо порушення права ОСОБА_8 на захист колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.
Як передбачено ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є, в тому числі, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України регламентовано загальні засади кримінального провадження, зокрема, принцип забезпечення права на захист. Разом з тим, розширене трактування поняття «право на захист» закріплено у ст. 20 КПК України.
Так, відповідно до положень ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави. Участь у кримінальному провадженні захисника підозрюваного, обвинуваченого, не має звужувати їх процесуальних прав.
Слід зауважити, що сама суть поняття «право на захист» не обмежується лише вказаною нормою та випливає із правосуб`єктності учасників судового провадження, при цьому дотримання права на захист є процесуальним обов`язком суду.
Відповідно до матеріалів провадження, вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року, який ухвалений за результатами спрощеного провадження у відповідності до статей 381, 382 КПК України, ОСОБА_8 , який  є громадянином Грузії, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 місяць.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо відповідно до вимог ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
Вимоги п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачають, що участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року, захисник  в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку. 
До суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 не з`явився, в додаткових поясненнях, які надійшли до суду апеляційної інстанції, підтримав подану апеляційну скаргу та повідомив суд, що за укладеним договором його повноваження обмежуються виключно поданням апеляційної скарги та у нього відсутні повноваження приймати участь в судовому засіданні.
Київський апеляційний суд ухвалою від 31 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін. 
Відповідно до зазначеної ухвали судовий розгляд у суді апеляційної інстанції здійснювався без участі обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.
Згідно зі ст. 324 КПК України, якщо в судове засідання не прибув захисник у кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, суд відкладає судовий розгляд, визначає дату, час та місце проведення нового засідання і вживає заходів до прибуття його до суду.
Частина 3 вищевказаної статті передбачено, що якщо подальша участь у судовому провадженні захисника неможлива, головуючий пропонує обвинуваченому протягом трьох днів обрати собі іншого захисника. Якщо в кримінальному провадженні, де участь захисника є обов`язковою, прибуття в судове засідання захисника, обраного обвинуваченим, протягом трьох днів неможливе, суд відкладає судовий розгляд на необхідний для з`явлення захисника строк або одночасно з відкладенням судового розгляду залучає захисника для здійснення захисту за призначенням.
Разом з тим, усупереч вимогам статей 49, 324 КПК України, фактичної участі захисника в розглядікримінального провадження в суді апеляційної інстанції судом забезпечено не було, заходів для залучення захисника для здійснення захисту ОСОБА_8 за призначенням та його прибуття в судове засідання не вжито та розглянуто справу за відсутності захисника, участь якого, відповідно до вимог закону, є обов`язковою. 
Реалізація положень кримінального процесуального закону про обов`язкову участь у кримінальному провадженні захисника є необхідною для здійснення захисту особи на усіх передбачених законом стадіях кримінального провадження, у тому числі після набрання вироком законної сили.
Проте апеляційний суд, не звернувши уваги на обов`язкову участь захисника у цьому кримінальному провадженні згідно з п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, та всупереч вимог ч. 4 ст. 405 КПК України провів судовий розгляд без участі захисника, чим істотно порушив право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист. 
Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого розгляду. У справах «Мефта та інші проти Франції» (п. 40 рішення від 26 липня 2002 року), «Фам Хоанг проти Франції» (п.39 рішення від 25 вересня 1992 року) та «Максименко проти України» (п. 32 рішення від 20 грудня 2011 року) зазначено, що гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що в ході апеляційного розгляду було допущено порушення права засудженого ОСОБА_8 на захист, оскільки останній був обмежений в доступі до реалізації гарантованого державою та встановленого статтями59, 63, Конституції України, статтями48, 49, 52, 54 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права мати захисника.  
Тому, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду апеляційної інстанції необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в цьому суді, який слід провести з дотриманням усіх вимогКПК України щодо забезпечення права на захист та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало положенням ст. 370 КПК України.
З огляду на допущені порушення колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку іншим доводам, наведеним у касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 .
За таких обставин касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.  
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                       ОСОБА_3