ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 620/3893/22
адміністративне провадження № К/990/16267/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Стародуба О.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 (головуючий суддя: Клопот С.Л.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 (головуючий суддя: Пилипенко О.Є., судді: Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.) у справі № 620/3893/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У червні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії (далі - відповідач), в якому просив:
визнати протиправними та скасувати рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , що юридично оформлені у формі протоколів її засідань № 10 від 01.09.2020 та № 16 від 09.12.2020;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його житлової комісії надати позивачу житлове приміщення на склад його сім`ї із 5 осіб;
стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 11.01.2023 у задоволенні позову відмовив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 04.04.2023 змінив мотивувальну частину рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2023. 
У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нову постанову про задоволення позову.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2023 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що з 23 березня 1999 року він у складі    сім`ї з п`яти осіб перебуває на квартирному обліку в     ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 25 вересня 2000 року - у списках    осіб, які мають право на позачергове отримання житла.
Водночас відповідач оскаржуваними рішеннями незаконно виключив із квартирного обліку його зятя - ОСОБА_2 1985 р.н., а також онуків ОСОБА_3 2010 р.н. та ОСОБА_4 , 2019 р.н. 
Вважає, що у такий спосіб відповідач істотно порушив його та членів сім`ї конституційні права та законні інтереси на житлове забезпечення та соціальний захист.
Відповідач позов не визнав. 
Зазначив, що оскаржуваними рішеннями не вирішувалися права та інтереси позивача. Натомість зняття з квартирного обліку зятя позивача, а також його онуків пов`язано із поданням недостовірних відомостей щодо факту проживання цих осіб за адресою реєстрації. 
Водночас, факт окремого проживання зятя та онуків позивачем не спростовується та не оскаржується.
Своєю чергою, позивач звертаючись із цим позовом до суду не підтвердив повноваження на представництво інтересів зятя та онуків в суді, при тому, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позов поданий саме на захист цих осіб.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій установлено, що наказом заступника Міністра оборони України - командувача військово-повітряних сил України від 11.05.1999 №064 пм, старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено в запас за станом здоров`я із правом носіння військової форми одягу та залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.
У жовтні 1989 року позивачу у складі сім`ї з 5 осіб у постійне користування, за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України, було виділено двокімнатну квартиру, загальною площею 49, 85 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З 1999 року ОСОБА_1 перебуває на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов. 
На час звернення до суду із цим позов позивач перебуває на квартирному обліку у житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розглянувши питання щодо внесення змін до квартирної справи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , житлова комісія рішенням, оформленим протоколом від 01.09.2020 № 10, із покликанням  на пункт 1 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України №380 від 31.07.2018, пункт 3.3. розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, а також довідку про перевірку житлових умов від 22.05.2020 № 195 жк, вирішила:
внести зміни до квартирної справи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , а саме: 
виключити з квартирного обліку його зятя, ОСОБА_2 , та вважати його як такого, що перебуває на квартирному обліку в загальній черзі з 23.03.1999 та позачерговій черзі з 25.09.2000 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи (він - ОСОБА_1 , донька - ОСОБА_5 , онук - ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_4 ).
В подальшому, 09.12.2020 розглянувши питання щодо внесення змін до квартирної справи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 , житлова комісія рішенням, оформленим протоколом № 16, із посиланням на пункт 1 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333, довідку про перевірку житлових умов від 22.05.2020 № 195 жк, вирішила: 
зняти з квартирного обліку онуків ОСОБА_1 (за даними особової справи військовослужбовця онуки не занесені до складу його сім`ї) та вважати його як такого, що перебуває на квартирному обліку складом сім`ї дві особи, а саме: заявник - ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_5 в загальній черзі з 23.03.1999, та позачерговій черзі з 25.09.2000.
Вважаючи зазначені рішення, оформлені протоколами від 01.09.2020 № 10 та від 09.12.2020 № 16, такими, що порушують конституційні права позивача та членів його сім`ї на належне житлове забезпечення та соціальний захист, ОСОБА_1 звернувся із цим позовом до суду.
V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення стосуються прав інших осіб, на представництво прав яких, позивач не має повноважень.
Одночасно в контексті наведеного висновку суд першої інстанції констатував, що оскаржувані рішення не зачіпають права позивача як на перебування його на житловому обліку у житловій комісії, так і на його права на поліпшення житлових умов.
Разом з цим, оцінюючи оскаржувані рішення на предмет відповідності їх вимогам законодавства суд першої інстанції констатував, що такі прийнято обґрунтовано та у межах повноважень.
До такого висновку суд першої інстанції дійшов з огляду на встановлений у довідці від 22.05.2020 № 195 факт окремого проживання зятя та двох онуків не за адресою реєстрації, що позивачем не оскаржується.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних рішень, оформлених протоколами     № 10 від 01.09.2020 та № 16 від 09.12.2020, та як наслідок для задоволення інших похідних позовних про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його житлової комісії надати позивачу житлове приміщення на склад його сім`ї із 5 осіб та стягнення моральної шкоди.
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову проте з інших мотивів.
Так, із посиланням на обставини, встановлені у справі № 750/3665/20, суд апеляційної інстанції констатував, що внесення змін до квартирної справи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 у частині зняття з квартирного обліку його зятя та онуків впливає на обсяг прав позивача, позаяк від цього залежить розмір компенсації за належне до отримання жиле приміщення.
Також, проаналізувавши положення національного законодавства суд апеляційної інстанції констатував, що відповідач у справі є належним суб`єктом прийняття оскаржуваних рішень.
Суд апеляційної інстанції оцінив інформацію, зазначену у довідці про перевірку житлових умов від 22.05.2020 № 195 жк, з якої встановив, що в приміщенні, крім ОСОБА_1 , ні власника квартири ( ОСОБА_6 ), ні інших членів родини, які прописані за цією адресою (доньки - ОСОБА_5 , зятя - ОСОБА_2 , онуків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не було, ознак проживання їх, в тому числі малолітніх дітей не встановлено. Зі слів сусідів, у цьому житловому приміщенні, вищезазначені особи не проживають, за винятком ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_7 , який також прописаний у квартирі.
Власне зазначена у довідці інформація і слугувала підставою для прийняття оскаржуваних у цій справі рішень. Оскільки достовірність відомостей, викладених у довідці та відповідних рішеннях, позивачем не спростована, колегія суддів погодилася із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ
Касаційна скарга позивача обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.
Скаржник стверджує, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Водночас, за твердженнями скаржника, відповідач внаслідок прийняття оскаржуваних рішень намагається позбавити позивача права на отримання житла у відповідності до вимог статей 31,34,50,64 Житлового кодексу України, статті 55 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умові надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради профспілок від 11.12.1984 № 470, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наказу МОУ від 03.02.1995 № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністерства оборони України та затвердженого в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 № 43/579 (чинних на час виникнення спірних правовідносин, тобто з урахування дати зарахування на квартирний облік та звільнення Скаржника з військової служби).
Натомість судами не вжиті заходи щодо оцінки та дослідження доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а саме щодо підтвердження або спростування фактів, які підтверджені скаржником письмовими доказами, наданими до позовної заяви.
Скаржник вважає, що відповідач не наділений повноваженнями на прийняття оскаржуваних рішень. 
За твердженнями скаржника, оскаржувані рішення прийнятті із порушенням встановленої законодавцем процедури.  
Скаржник також вважає, що судом апеляційної інстанції протиправно не враховані при розгляді справи правові висновки Верховного Суду у постановах 20.05.2019 у справі №487/6514/17, від 29.06.2021 № 473/3528/19, від 25.03.2019 у справі №359/2295/17 (провадження № 61-10403св18), від 08.04.2020 у справі №683/2197/18 (провадження № 61 -14634св 19) та від 16.12.2020 у справі №748/122/20 (провадження № 61-9785св20).
Окремо просить врахувати при вирішенні цієї справи висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.12.2019 у справі № 683/2199/18 та 29.06.2021 у справі № 473/3528/19.
Додатково скаржник посилається на правові висновки ЄСПЛ.
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому із посиланням на законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 
Наполягає, що були обґрунтовані підстави для зняття з квартирного обліку зятя позивача та його двох онуків з огляду на виявлений факт подання недостовірних відомостей щодо фактичного місця проживання цих осіб. 
Своєю чергою позивачем не надано документів на підтвердження повноважень на представництво інтересів зятя та онуків в суді.
VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Перевіряючи у межах повноважень, визначених частинами першою - другою статті 341 КАС України, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також надаючи оцінку аргументам учасників справи, висловленим у касаційній скарзі та відзиві на неї, Верховний Суд виходить з такого.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За умовами абзацу 1 пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ (у редакції закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 1 пункту 9    Закону № 2011-ХІІ установлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Так, порядок зарахування, зняття та ведення обліку осіб, які потребують покращення житлових умов визначено вимогами Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок № 1081), Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 31.07.2018 № 380 (далі - Інструкція №380), Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі - Інструкція № 333).
Порядок № 1081 визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського    (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Згідно із пунктом  6 Порядку № 1081 питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 1081 облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
За приписами пунктів 24, 25 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
На кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі.    Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.
Пункт 29 Порядку № 1081 передбачає, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Пункт 30 Порядку № 1081 визначає перелік підстав, за яких військовослужбовці знімаються з обліку, а саме:
поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;
засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
в інших випадках, передбачених законодавством.
Своєю чергою, зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей) визначає Інструкція № 380.
Пунктом 1 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380 передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).
До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.
Згідно із пунктом 4 цього Розділу, основною формою роботи житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) є засідання (збори). Засідання (збори) є правочинними, якщо на них присутні більше ніж 2/3 членів комісії. Рішення приймається відкритим голосуванням за умови 50 % загальної кількості членів житлової комісії плюс 1 голос.
Житлова комісія військової частини підзвітна загальним зборам військовослужбовців цієї військової частини. Об`єднана житлова комісія підзвітна загальним зборам військовослужбовців військових частин (підрозділів).
У разі розформування військової частини житлова комісія військової частини припиняє свою діяльність та передає облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, до визначеного правонаступника.
Рішення про припинення діяльності об`єднаної житлової комісії приймає посадова особа, яка видала наказ про її утворення. 
У наказі про припинення зазначається правонаступник та термін передачі обліку, до якого передається облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
Пунктом 5 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380 визначено, що основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) є: перевірка житлових умов військовослужбовців та членів їх сімей; прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань; ведення обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями (службовою житловою площею); ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; розгляд заяв, скарг та пропозицій, що виникли під час роботи житлових комісій військових частин, та прийом громадян з житлових питань; видача документів, які створюються житловими комісіями військових частин під час виконання вимог цієї Інструкції; ведення оперативного обліку службових житлових приміщень.
Згідно із пунктом 7 розділу ІІ «Організація роботи житлових комісій військових частин» Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо:
взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею);
взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;
надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення;
зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;
внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання;
перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.
Отже саме Інструкція № 380 є спеціальним нормативним актом, який регламентує питання та умови забезпечення житлом військово службовців на підставі інформації наявної в облікових справах. 
За приписами пункту  8 цього розділу ІІ Інструкції № 380 рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.
Питання, що виникають під    час обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, урегульовані розділом VІ Інструкції № 380.
Пунктом 1 розділу VІ Інструкції № 380 передбачено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Згідно із пунктом 3 розділу VІ Інструкції № 380 облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 21 розділу VІ Інструкції № 380).
Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що питанням обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, займається житлова комісія військової частини (об`єднаної житлової комісії), основною формою роботи якої є засідання (збори). Засідання (збори) є правочинними, якщо на них присутні більше ніж 2/3 членів комісії. Рішення приймається відкритим голосуванням за умови 50 % загальної кількості членів житлової комісії плюс 1 голос. Рішення житлової комісії оформлюються у формі протоколу. 
Водночас, за змістом Інструкції № 380,  саме інформація отримана та зафіксована уповноваженим органом в облікових справах військовослужбовців впливає на обсяг та підстави реалізації наявного права та подальші рішення комісії. 
Судами попередніх інстанцій установлено, що оскаржувані рішенні, оформлені протоколами від 01.09.2020 № 10 та від 16.09.2020 № 16, прийняті на засіданні житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду питання щодо внесення  змін до квартирної справи старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 .
Отже, суди попередніх інстанцій правильно констатували, що рішення прийняті належним суб`єктом розгляду у межах визначених законом повноважень.
Так, в якості підстави для зняття з квартирного обліку зятя позивача ( ОСОБА_2 ) та його обох онуків ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 ) слугувала інформація, викладена у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.05.2020 № 195 жк, що складена за результатами перевірки житлових умов прапорщика запасу ОСОБА_1 , що прописаний та фактично поживає у АДРЕСА_1 .
Суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до цієї інформації, в приміщенні крім ОСОБА_1 , ні власника квартири ( ОСОБА_6 ), ні інших членів родини, які прописані за даною адресою (доньки - ОСОБА_5 , зятя - ОСОБА_2 , онуків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не було, ознак проживання їх, в тому числі малолітніх дітей, не встановлено. Зі слів сусідів, у цьому житловому приміщенні вищезазначені особи не проживають, за винятком ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_7 , який також прописаний у квартирі.
Згідно статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них.
Обставини окремого проживання зятя та онуків позивачем належними та достовірними доказами у розумінні положень статей 73, 75 КАС України в ході судового розгляду справи не спростовані. 
Своєю чергою, відповідно до положень пункту 30 Порядку № 1081 та пункту 21 розділу VІ Інструкції № 380 підставою для зняття з обліку законодавець визначив подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік.
Отже, зважаючи на встановлений судам факт подання відомостей, що не відповідають дійсності в частині фактичного проживання зятя та онуків за адресою реєстрації, колегія суддів погоджується із висновками судів обох інстанцій щодо обґрунтованості прийнятих відповідачем рішень.
Зважаючи на похідний характер решти позовних вимог, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його житлової комісії надати позивачу житлове приміщення на склад його сім`ї із 5 осіб та стягнення моральної шкоди.
Разом з цим, колегія суддів наголошує, що зняття з квартирного обліку окремих членів сім`ї позивача не впливає на дату зарахування на квартирний облік в загальній черзі з 23.03.1999, та позачерговій черзі з 25.09.2000, про що прямо зазначено в оскаржуваних рішеннях відповідача.
Верховний Суд також погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, що оскаржуваними рішеннями порушуються права позивача, оскільки кількісний склад сім`ї безпосередньо впливає на розмір грошової компенсації, а також рівень забезпеченості житлом у межах визначених Житловим кодексом норм жилої площі.
Аналізуючи зміст наведених позивачем прикладів постанов Верховного Суду, ухвалених у справах № 487/6514/17, № 473/3528/19, № 359/2295/17, №683/2197/18, № 748/122/20, № 683/2199/18 на предмет застосування сформованих у цих справах висновків Верховного Суду до спірних правовідносин, колегією суддів установлено, що обставини указаних справ та нормативно-правове регулювання у цих спорах є відмінними від обставин цієї справи.
Так, у справі № 359/2295/17 мало місце звільнення військовослужбовця та зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку у період дії інших нормативно-правових актів і висновок щодо застосування положень абзацу 4 частини першої статті 12 Закону № 2011-ХІІ сформовано у взаємозв`язку з положеннями Порядку № 1081 та Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577, норми якої втратили чинність з 16.10.2018 на підставі наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380.
У справах № 487/6514/17, № 683/2197/18, № 748/122/20 та № 683/2199/18 предметом спору було зняття позивача разом з членами сім`ї з квартирного обліку після його звільнення з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту.
Щодо посилань скаржника на висновки у справі № 473/3528/19, то така справа Верховним Судом жодною з інстанцій не розглядалася. Натомість зазначена справа є справою про адміністративні правопорушення та розглядалася Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (Заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
Вищевикладеним спростовуються доводи касаційної скарги позивача.
VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 у справі №620/3893/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                 С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                          О. П. Стародуб