УХВАЛА

12 квітня 2024 року 
м. Київ 
справа № 463/6302/17
адміністративне провадження № К/990/12233/24 
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, у якому просила:
визнати протиправною бездіяльність відповідачів, яка полягає в тому, що позивачку не було поновлено на попередній роботі за рішеннями судів, але звільнено 03 листопада 2016 року, 05 грудня 2016 року, 21 квітня 2014 року без поновлення на роботі, і не видано відновлену трудову книжку з повним стажем роботи;
визнати незаконними, протиправними розпорядження Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради про звільнення позивачки від 03 листопада 2016 року, від 05 грудня 2016 року, від 21 квітня 2014 року без попереднього поновлення на роботі за рішенням суду їх зупинити і скасувати, зобов`язати щоб дані розпорядження не були вписані у відновленій трудовій книжці;
зобов`язати Винниківську міську раду, Виконавчий комітет Винниківської міської ради відновити особову справу позивачки і трудову книжку з записом повного стажу роботи, а саме - з 1983 року по даний час;
зобов`язати відповідачів виконати свої посадові обов`язки щодо забезпечення виконання судових рішень від 30 грудня 2008 року у справі №2а-1041/08, від 08 грудня 2015 року у справі №11461/14, рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року, справа №23057/09 Donets v/Ukraine Joined to application no. 255663/02 - Yavorenko v. Ukraine, встановити порушення трудового законодавства , скласти і надати відповідні акти по виявлених порушеннях;
стягнути з відповідачів солідарно 100000,00 грн моральної шкоди.
19 червня 2023 року позивачка подала в суд першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить збільшити позовні вимоги, а саме:
залучити Львівську міську раду в якості відповідача по справі, оскільки Львівська міська рада є правонаступником Винниківської міської ради, Виконкому Винниківської міської ради;
зобов`язати Винниківську міську раду, Виконком Винниківської міської ради, Львівську міську раду відновити нову трудову книжку з повним стажем роботи з 1983 року по даний час, із записом про прийняття на посаду заступника міського голови м. Винники з соціально економічних питань та звільнення і поновлення на посаді без розпоряджень, які були визнані національними судами України такими, що порушують трудове законодавство України, а саме без розпоряджень від 03 листопада 2016 року №209к «Про звільнення ОСОБА_1 », від 05 грудня 2016 року №231к «Про внесення змін в розпорядження міського голови №209к від 03 листопада 2016 року», від 21 квітня 2017 року №105к «Про внесення змін в розпорядження міського голови № 209к від 03 листопада 2016 року, від 26 квітня 2005 року, 03 листопада 2016 року, 05 грудня 2016 року, 24 квітня 2017 року, 23 листопада 2020 року №190к»;
визнати «дублікат» від 19 листопада 2019 року, заповнений ОСОБА_2 , трудової книжки НОМЕР_1 такою, що не відповідає дійсності, згідно з пункту 2.10 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року №58;
зобов`язати відповідачів по справі відновити трудову книжку, згідно з пункту 2.10 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року №58 та виконати рішення національних судів, рішення ЄСПЛ;
визнати протиправними дії Львівської міської ради, Виконкому Винниківської міської ради, Винниківської міської ради щодо реорганізації та ліквідації посади заступника мера м. Винники з соціально економічних питань та зобов`язати Львівську міську раду, Виконком Львівської міської ради, які є правонаступниками Винниківської міської ради та Виконкому Винниківської міської ради відновити посаду заступника міського голови м. Винники з соціально економічних питань для виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2005 року щодо заборони ліквідації та реорганізації даної посади по справі №2а-1041/08 для повного виконання рішення ЄСПЛ;
визнати протиправними подання першої сесії восьмого скликання, без повного виконання судових рішень, Львівської міської ради від 29 грудня 2020 року «Про припинення місцевих рад шляхом приєднання до Львівської міської ради».
10 серпня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою закрив провадження в частині позовних вимог про визнання незаконними, протиправними розпоряджень Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради про звільнення позивачки від 03 листопада 2016 року, від 05 грудня 2016 року, від 21 квітня 2017 року без попереднього поновлення на роботі за рішенням суду, їх зупинення і скасування.
10 серпня 2023 року Львівський окружний адміністративний суд ухвали рішення, яким позов задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, яка полягає в тому, що позивачку не було поновлено на попередній роботі за рішеннями судів, але звільнено 03 листопада 2016 року, 05 грудня 2016 року, 21 квітня 2017 року без поновлення на роботі.
Зобов`язав Львівську міську раду виготовити та видати ОСОБА_1 «Дублікат» її трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним, згідно з пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року №58.
Стягнув з Львівської міської ради (як правонаступника Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 25000 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовив.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Львівської міської ради задоволено частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі №463/6302/17 скасовано та ухвалив постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Винниківської міської ради щодо видачі ОСОБА_1 дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19 липня 2019 року, який не відповідає пункту 2.10 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року №58.
Зобов`язано Львівську міську раду видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки у якій зазначити повний стаж роботи ОСОБА_1 , з 1983 року по день видачі дублікату трудової книжки, без зазначення в ній розпорядження міського голови м. Винники від 03 листопада 2016 року №209к «Про звільнення ОСОБА_1 », розпорядження міського голови м. Винники від 05 грудня 2016 року №231к «Про внесення змін в розпорядження міського голови № 209к від 03 листопада 2016 року», розпорядження міського голови м. Винники від 21 квітня 2017 року №105к «Про внесення змін в розпорядження міського голови №209 к від 03 листопада 2016 року».
Стягнуто з Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної порушенням прав ОСОБА_1 під час видачі дублікату трудової книжки
У задоволенні інших позовних вимог, крім тих, які направлені для продовження розгляду до суду першої інстанції, відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного адміністративного суду, ОСОБА_1  25 березня 2024 року звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України   підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній відсутнє посилання на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень та не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Натомість касаційна скарга містить опис обставин справи, цитування норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суддів попередніх інстанцій щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, Виконавчого комітету Винниківської міської ради, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                                                              А.Г. Загороднюк