ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1140/24 Справа № 201/1483/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 травня 2024 року                                                                 м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності захисника Білогурова Олександра Валерійовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
апеляційну скаргу захисника Білогурова О.В., подану на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року, якою,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
встановила:
Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Відповідно до змісту постанови суду вбачається, що 20 січня 2024 року о 01 годині 12 хвилин, ОСОБА_1 в районі будинку № 7 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпро керувала автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), після чого, будучи зупиненою співробітником поліції, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник Білогуров О.В. подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить про скасування постанови судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисної події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції при розгляді матеріалів адміністративної справи та ухвалення постанови порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та порядок фіксування судового розгляду справи під час судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), оскільки фіксування судового засідання у справі № 201/1483/24 при розгляді адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом першої інстанції не проводилось. 
Крім того, суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , посилався на протокол про адміністративне правопорушення, як на доказ підтвердження винуватості останньої в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні, однак не звернув уваги на те, що даний протокол було складено поліцейськими за відсутності свідків, що свідчить про недопустимість даного протоколу, як доказу. 
Також захисник вказує, що висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який врахований судом першої інстанції при прийнятті рішення щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП, не містить результатів огляду, оскільки в ньому зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду. Отже, на переконання захисника, висновок складений в порушення норм чинного законодавства та є таким, що не може визнаватись доказом у справі. 
Працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не вжили заходів для встановлення особи правопорушника та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУПАП на особу, яка не керувала транспортним засобом.
Судом першої інстанції ухвалено постанову на підставі неналежного доказу, а саме компакт-диск відеозапису, оскільки він не містить доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду в медичному закладі. Сам запис розпочинається, в момент, коли працівник поліції підійшов до автомобіля, що свідчить про неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення.
Матеріали справи також не містять доказів, які б підтверджували факт керування автомобілем. 
Обставини та суть правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи. Висновок, викладений у протоколі, не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами.
Захисник звертає увагу, що долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом починається з встановленого часу - 01.11.54, однак, у складеному протоколі про адміністративне правопорушення встановлено час 01:12 год.
Крім того, посадова особа органів поліції не відсторонила ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, акту про відсторонення водія від управління транспортним засобом не додано до матеріалів справи.
Захисник зазначає, що власник транспортного засобу звернувся з проханням до ОСОБА_1 , яка в той час знаходилася поблизу місця технічної зупинки автомобіля, щодо можливості забрати автомобіль, який зупинився з підстав технічних несправностей транспортного засобу, та був залишений його знайомими на місці зупинки. У автомобілі ОСОБА_1 чекала малознайома жінка, яка й передала їй ключі та технічний паспорт від автомобіля. Водій який керував автомобілем вимушений був покинути автомобіль у зв`язку з особистими справами та не дочекався ОСОБА_1 . ОСОБА_1 намагалася привести автомобіль до руху, однак, на панелі авто загорілася лампочка check, про що система самодіагностики, визначивши не коректну роботу двигуна, відправила код помилки на бортовий комп`ютер. У зв`язку з чим, спроби ОСОБА_1 привести транспортний засіб в рух не привели до успіху.
До того ж, працівниками поліції не було зафіксовано у встановленому законом порядку запропонування ОСОБА_1 скористатися правом отримання (правничої) допомоги, чим порушено право на захист.

Під час апеляційного розгляду справи захисник ОСОБА_3  підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній обставин і просив про скасування постанови суду та винесення нової постанови, якою закрити справу щодо його підзахисної на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши витребувані із Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Під час розгляду апеляційної скарги по суті її вимог звертається увага на те, що орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України - водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Так, із змісту досліджених судом матеріалів справи встановлено, що дії ОСОБА_1 по відмові від проходження медичного огляду на предмет алкогольного сп`яніння підтверджені дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду справи доказами:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №689836 від 20 січня 2024 року, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 20 січня 2024 року о 01 годині 12 хвилин, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася в районі будинку № 7 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпро, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), після чого, будучи зупиненою співробітником поліції, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, із застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено: «від пояснень відмовилась». Крім того зафіксовано, що у ОСОБА_1 документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовилась, про що міститься відповідна відмітка у графі «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності».
Відповідно до змісту висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 20.01.2024 року вбачається, що на підставі акту медичного огляду від 20.01.2024 року ОСОБА_1 була направлена на огляд о 01 годині 20 хвилин 20 січня 2024 року. Згідно висновку лікаря ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння.
Із наявного у матеріалах справи відеофайлу вбачається, що 20 січня 2024 року о 01:11 годині працівниками поліції на автомобільній дорозі в районі будинку № 7 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпро було зупинено транспортний засіб «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , на водійському сидінні якого знаходилась ОСОБА_1 .. Працівники поліції, підійшовши до автомобіля повідомили про причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення ОСОБА_1 режиму комендантської години у місті Дніпро. На що остання повідомила, що виїхала для того, щоб придбати води. Під час спілкування водія ОСОБА_1 з працівниками поліції у неї було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Сама ОСОБА_1 вказала, що алкогольні напої не вживала. Після чого, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодилась, однак поставила умову про необхідність працівникам полії проїхати до її тимчасового місця мешкання (готель) для надання нею відповідних документів на транспортний засіб, водійського посвідчення та інших документів, які остання вважала за необхідне продемонструвати. Зафіксовано також те, що ОСОБА_1 неодноразово прохала працівників поліції про те, щоб вони вимкнули нагрудну відеокамеру та припинили фіксування даної події, телефонувала своїм знайомим, які намагалися впливати на працівників поліції та в подальшому прибули на місце події, поводили себе зухвало по відношенню як до працівників поліції, так і до оточуючого населення. ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено її права та обов`язки, а також повідомлено про процедуру проведення огляду на стан сп`яніння. Оскільки на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння відмовилась, їй, відповідно до законодавства, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Не надаючи жодної відповіді, ОСОБА_1 повідомила про погане самопочуття, у зв`язку з чим на місце зупинки транспортного засобу було викликано швидку допомогу. Після чого у супроводі працівників поліції ОСОБА_1 було доставлено до КП «ДБКЛПД» ДОР, де, на прийомі у лікар остання висловила свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже зазначені на цьому даному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення з використанням спеціальних технічних засобів інформації підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, отриманий із автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП. 
Тому цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Факт відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом також спростовується відеозаписом з камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечувала той факт, що вона керувала транспортним засобом. Більше того, остання сама повідомила про те, що вона виїхала для того, щоб придбати води на автомобільній заправці. Що також суперечить відомостям викладеним у апеляційний скарзі захисника в частині того, що ОСОБА_1 прибула до транспортного засобу за проханням свого знайомого. Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що факт керування транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про незалучення свідків під час складання адміністративного протоколу, оскільки відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, тоді як з матеріалів справи вбачається, що під час пропонування особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими були застосовані технічні засоби відеофіксації.
Також не приймаються судом апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів того, що ОСОБА_1 було запропоновано скористатися допомогою захисника. Так, з оглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства України, роз`яснювались її права та обов`язки, зокрема і право на залучення захисника, однак остання добровільно не скористалась таким правом. ОСОБА_1 мала змогу запросити на місце події свого знайомого, зателефонувати до швидкої медичної допомоги та повідомити про погане самопочуття, однак дій, направлених на залучення захисника не вчиняла.
Щодо доводів захисника в частині розбіжностей в часі вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Формальна констатація факту даних розбіжностей, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не оспорювала сам факт події, дату та місце, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення є такими, що не впливають на правильність висновків суду.
Апеляційний суд, здійснюючи перегляд обставин вчиненого адміністративного правопорушення, враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про нездійснення судом першої інстанції фіксування судового засідання слід зазначити наступне.
Нормами чинного КУпАП не передбачено здійснення фіксування судового процесу при здійсненні розгляду справ про адміністративні правопорушення. Фіксація судового провадження передбачена положеннями кримінального процесуального кодексу, цивільного процесуального кодексу та кодексом адміністративного судочинства України.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що за заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду можу здійснюватись повне фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
Як вбачається з наданих суду матеріалів справи відповідні клопотання стороною захисту або особисто ОСОБА_1 як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не подавались, що свідчить про відсутність підстав для здійснення фіксування судового засідання.
Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що ОСОБА_1 ухилялась від відповіді та остаточно, перебуваючи у медичному закладі, відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №689836 від 20 січня 2024 року, складений відповідно до чинного законодавства, зокрема, в ньому викладені суть адміністративного правопорушення та здійснено опис установлених обставин, Інспектором також було зазначено, які саме в правопорушниці були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, що в подальшому і стало підставою для висловлення пропозиції поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння, на що в даному випадку ОСОБА_1 не погодилась.
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є самостійним елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідком закриття провадження у справі.
При розгляді справи порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення накладене у межах строків, передбачених ст.38 КпАП України, з урахуванням характеристики особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставин справи, його вид та розмір відповідають межам санкції ч.1 ст.130 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 не спростовують встановлених судом обставин, суперечать наявним у справі доказам і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року про визнання винною і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя
Дніпровського апеляційного суду                                                  О.В. Рябчун