Номер провадження: 22-ц/813/706/24 
Справа № 509/1752/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М., 
при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,
за участю позивача – ОСОБА_1 , представника позивача – ОСОБА_2 , відповідача – ОСОБА_3 , представника відповідача – ОСОБА_4 , представника третьої особи – ОСОБА_5 ,
переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора комунального підприємства «Овідіопольське РБТІ» Литвиненко Світлани Ігорівни, державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Гладкого Романа Івановича, третя особа: ОСОБА_6 , Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В:
10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , державного реєстратора комунального підприємства «Овідіопольське РБТІ» Литвиненко Світлани Ігорівни, державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Гладкого Романа Івановича, третя особа: ОСОБА_6 , Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.
Під час розгляду справи позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких ОСОБА_1 остаточно просив суд:
- зобов`язати ОСОБА_3 відновити межі її земельної ділянки площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781300:03:001:1349 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлені актом прийомки-передачі на зберігання межових знаків від 11.05.2010 на підставі техдокументації ПП «Геозем» від 2010 року.
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Литвиненко Світлани Ігорівни Комунального підприємства «Овідіопольське РБТІ» про державну реєстрацію прав ОСОБА_3 на земельну ділянку №38472567 від 01.12.2017.
- визнати незаконними дії державного кадастрового реєстратора щодо внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки загальною площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781300:03:001:1349 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 та до Поземельної книги Відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області та зобов`язати державного кадастрового реєстратора видалити ці відомості.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року залучено до справи в якості співвідповідача державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Гладкого Романа Івановича.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 червня 2021 року залучено Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Відповідачка ОСОБА_3 з позовом не погоджувалась, надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що спору між нею та ОСОБА_1 не існує, внесені зміни в АС ДЗК щодо її земельної ділянки не змінюють її площу. Встановлення меж земельної ділянки відбулося у відповідності до чинного законодавства та виконаної технічної документації ПП «Фаренгейт-Овідій», а тому просила в позові відмовити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_7 , до суду не з`явився, надав листа про те, що звільнився з посади державного реєстратора в 2017 році та не бажає приймати участь в судовому засіданні.
Відповідач державний реєстратор КП «Овідіопольське РБТІ» ОСОБА_8 , треті особи – Головне управління Держгеокадастру в Одеській області та ОСОБА_6 до суду не з`явилися. 
13 грудня 2021 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позовні вимоги  ОСОБА_1  задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_3 відновити межі її земельної ділянки площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781300:03:001:1349 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлені актом прийомки-передачі на зберігання межових знаків від 11.05.2010 на підставі технічної документації ПП «Геозем» від 2010 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Литвиненко Світлани Ігорівни Комунального підприємства «Овідіопольське РБТІ» про державну реєстрацію прав ОСОБА_3 на земельну ділянку №38472567 від 01.12.2017.
Визнано незаконними дії державного кадастрового реєстратора щодо внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки загальною площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123781300:03:001:1349 за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 та до Поземельної книги Відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області та зобов`язати державного кадастрового реєстратора видалити ці відомості.
Стягнуто з відповідачів в рівних частках на користь  ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 9 637 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 19 січня 2022 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати.
02 червня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано додаткові пояснення у справі від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в яких повідомлено, що на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року Головним управлінням внесено відомості до Державного земельного кадастру щодо виправлення координат поворотних точок меж земельної ділянки.
13 червня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від позивача – ОСОБА_1 в якому він наголошував на тому, що з доводами апеляційної скарги не погоджується з огляду на її неаргументованість та невідповідність обставинам справи. З огляду на вказане, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання, призначене на 11 квітня 2024 року об 13 год 30 хв з`явились: позивач – ОСОБА_1 , представник позивача – ОСОБА_2 , відповідач – ОСОБА_3 , представник відповідача – ОСОБА_4 , представника третьої особи – ОСОБА_5 , інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про виклик у судове засідання призначене на 11 квітня 2024 року об 13 год 30 хв направлялась Державному реєстратору КП «Овідіопольське РБТІ» ОСОБА_8 на єдину відому суду адресу та поштове відправлення повернулось до апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`зку із зазначеним Одеським апеляційним судом було розміщено повідомлення на офіційному веб-сайті суду про виклик ОСОБА_8 в судове засідання, призначене на 11 квітня 2024 року об 13 год 30 хв.
Судова повістка про виклик в судове засідання Державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморськ ГУ Держгеокадастру в Одеській області Гладкому Р.І, направлялась в його особистий електронний кабінет у підсистемі Електронний суд (т. 3, а.с. 204).
Щодо повідомлення ОСОБА_6 слід зауважити, що Одеським апеляційним судом було направлено запит до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області з проханням надати актуальну інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 .
На виконання вказано запиту, судом отримано відповідь в якій зазначено, що ОСОБА_6 була зареєстрована в Одеській обл., Іванівській р-н, с. Петрівка, проте знята з обліку з 29 жовтня 2019 року, інших відомостей щодо актуальної адреси фізичної особи не надано.
Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Таким чином, оскільки судова повістка направлялась на єдину відому суду адресу місця реєстрації учасників справи та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення про розгляд даної справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в процесі розгляду справи було встановлено порушення прав ОСОБА_1 як власника земельної ділянки у зв`язку з внесенням змін в АС ДЗК даних щодо земельної ділянки ОСОБА_3 , внесених на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПП «Фаренгейт-Овідій» від 2016 року, які підлягають відновленню. Також, судом наголошено, що позивачем надано докази факту того, що відповідачкою було приховано від нього внесення змін до її земельної ділянки в АС ДЗК, а саме фактичних меж земельної ділянки належної гр. ОСОБА_3 , про що свідчить лист Дальницької сільської ради №451 від 19.03.2019. та схема, виготовлена в результаті топо-геодезичної зйомки земельних ділянок, належних ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до якої фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_3 не співпадають з межами земельної ділянки по державному акті та межами земельної ділянки по даним АС ДЗК і складають площу 0,2230 га замість 0,20 га.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Звертаючись із позовною заявою ОСОБА_6 аргументовував свої позовні вимоги тим, що є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею 0,09 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2013 та договору поділу земельної ділянки від 18.12.2013, яка межує з земельною ділянкою відповідачки.
Межі земельної ділянки були погоджені із суміжними власниками земельних ділянок, в т.ч. ОСОБА_3 і підписаний відповідний акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10 квітня 2014 року. Крім того, з цими ж власниками було погоджено проїзд до земельної ділянки ОСОБА_1 площею 80 кв.м., що підтверджується підписаними угодами.
Однак у 2018 році ОСОБА_3 подала до Овідіопольського районного суду позов до ОСОБА_1 з вимогою усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, справа №509/5227/18.
Як повідомив позивач, з цього позову він довідався про те, що в 2016 році ОСОБА_3 замовила виконання техдокументації по встановленню (відновленню) меж власної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а в 2017 році на підставі її заяви до Державного земельного кадастру були внесені зміни в АС ДЗК щодо її земельної ділянки таким чином, що спричинило порушення його прав як власника земельної ділянки. 
Провадження у справі №509/5227/18 зупинене ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2019 року.
Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_3 вказує, що доказів порушення прав власності на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 відповідачкою не було надано, більш того, як наголошує апелянт, має місце порушення меж суміжних земельних ділянок, шляхом встановлення паркану на земельній ділянці належній на праві власності ОСОБА_3 в розмірі 0,65 см. Апелянт повідомляє, що згідно Генерального плану с. Санжійка, проїзд до земельної ділянки позивача ОСОБА_1 встановлений з АДРЕСА_2 метрів, а проїзду вздовж земельної ділянки ОСОБА_3 , на який посилається позивач, не існувало та генеральним планом не передбачено у зв`язку з невідповідністю будівельним нормам та тим, що земельна ділянка ОСОБА_1 створена шляхом поділу існуючої земельної ділянки. З огляду на вказане, апелянт вважає, що судом першої інстанції було передчасно зроблено висновок про задоволення позовних вимог.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, вважає вказані доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,090 га для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий номер 5123781300:03:001:1839, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана ним за договором купівлі-продажу від 18.12.2013 №1717 та договором поділу земельної ділянки на 2 частини від 18.12.2013 №1718.
Відповідач по справі ОСОБА_9 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,20 га, кадастровий номер 5123781300:03:001:1349, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №591843 від 02.09.2010.
Позивач та відповідач є суміжними власниками земельних ділянок.
Під`їзд до земельної ділянки позивача здійснюється шляхом проїзду, зазначеного у документах позивача та державному акті відповідачки.
В 2016 році відповідачка замовила, а ПП «Фаренгейт-Овідій» виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі цієї документації та заяви ОСОБА_3 в АС ДЗК та Поземельну Книгу Відділу Держгеокадастру в Овідіопольському районі Одеської області були внесені зміни координат поворотних точок земельної ділянки та зміна її конфігурації.
На підставі заяви ОСОБА_3 також внесені відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом № 105907751 від 01.12.2017.
В 2018 році ОСОБА_3 звернулась до Овідіопольського районного суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою усунути перешкоди у користуванні її власною земельною ділянкою (справа №509/5227/18 року). Ухвалою Овідіопольського районного суду від 18 квітня 2019 року провадження по справі зупинено.
Отже, враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції вірно визначено, що між сторонами існує спір щодо спільної межі між суміжними земельними ділянками та проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 ..
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Верховний Суд зазначає, що погодження меж полягає у тому, щоб суміжному землевласнику або землекористувачу було запропоновано підписати відповідний акт.
З матеріалів справи вбачається наявність акту приймання-передачі межових знаків на зберігання з якого можна встановити, що цей акт складено у присутності суміжних власників, але підписів цих власників під актом немає, акт підписаний виконавцем робіт, власником земельної ділянки ОСОБА_3 та Дальницьким сільським головою ОСОБА_10 .
Як повідомлено відповідачкою, у 2016 році в результаті проведених геодезичних вишикувань було встановлено, що в наслідок ситуації, яка склалася відносно земельних ділянок суміжних землевласників та землекористувачів лінійні проміри та конфігурація земельної ділянки не співпадають у порівнянні із зазначеними у державному акті на право власності на земельну ділянку. Також, відповідачка наголошувала, що площа земельної ділянки ОСОБА_3 не змінилась, а лінійні проміри та конфігурація земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №591843 вказані не вірно. Зі слів ОСОБА_3 саме зазначений факт став підставою для приведення до відповідності меж земельної ділянки без зміни площі та цільового призначення земельної ділянки, що як вважає апелянт, підтверджується технічною документацією виготовленою ПП «Фаренгейт-Овідій» у 2016 році. Апелянт наголошує на тому, що факт порушення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 даними технічними роботами відсутній та жодним доказом не підтверджений.
Слід зазначити, що з огляду тексту заяви ОСОБА_3 до землевпорядної організації ПП «Фаренгейт-Овідій» та змісту технічної документації від 2016 року вбачається, що відновлення меж земельної ділянки відповідачки не пов`язане зі зникненням чи переміщенням межових знаків її власної земельної ділянки.
Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.
Відповідно до ст.21 цього Закону  відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:
-на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок 
- у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;
-на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;
-на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель;
-на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686.
Пунктом 4.1 Інструкції встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.
Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Слід зазначити, що в матеріалах справи (т. 1, а.с. 19) містить Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10 квітня 2014 року в якому зазначено, що межі земельної ділянки, яка розташована на території Дальницької сільської ради в АДРЕСА_1 закріплені межовими знаками в кількості 8 шт. Також зазначено, що власник земельної ділянки ( ОСОБА_1 ) претензій щодо меж та конфігурацій земельної ділянки не має, власниками та землекористувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.
Вказаний акт підписаний власником земельної ділянки – ОСОБА_1 та власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, в тому числі наявний підпис ОСОБА_3 ..
Як повідомляє апелянт, у 2016 році на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки було встановлено межі належній ОСОБА_3 на праві приватної власності земельної ділянки. Апелянтом наголошується на належному повідомленні ОСОБА_1 , як власника суміжної земельної ділянки, про вказані дії шляхом надання об`яви до газети «Наддніпрянська правда».
В свою чергу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженого ним (ними) особою).
Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.
Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення в пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. 
Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті-прийому передачі межових знаків на зберігання.
На виконання вищевказаного пункту, відповідачці необхідно було здійснити ряд дій направлених на повідомлення власника суміжної земельної ділянки – ОСОБА_1 про проведення відповідних робіт, що нею зроблено не було, а було лише розміщено оголошення у пресі, хоча місцезнаходження ОСОБА_1 їй було ввідомо, що підтверджується, зокрема, вказаними відомостями у позовній заяві ОСОБА_3 ..
Тому, висновки суду першої інстанції про те, що відповідачкою було приховано від позивача внесення змін до її земельної ділянки в АС ДЗК та про те, що фактично у 2016 році межі земельної ділянки не відновлювались та не співпадають з межами в державному акті, так як складають площу 0,2230 га замість 0,20 га, є обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи.
Слід повторно наголосити на положеннях Інструкції, якими встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
В свою чергу, у 2016 році відповідачкою здійснювались дії з встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі техдокументації що виготовлена ПП «Фаренгейт-Овідій». Тобто була виготовлена нова технічна документація щодо земельної ділянки ОСОБА_3 , а не взята раніше розроблена та затверджена в 2010 році технічна документація ПП «Геозем 8» для відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 ..
Апеляційний суд також вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що нововиготовлена технічна документація не відповідає положеням Інструкції, зокрема з огляду на те, що в ній наявний акт приймання-передачі межових знаків на зберігання без дати, без підпису власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, але підписаний Дальницьким сільським головою. 
В свою чергу, позивачем надано відповідь Дальницького сільського голови на його заяву від 11.03.2019 в якій зазначено те, що інформація про відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 в сільській раді відсутня і представники Дальницької сільської ради не приймали участь у процесі відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 ..
Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, зо позивачем було в повній мірі доведено факт порушення його прав як власника земельної ділянки у зв`язку з внесенням змін в АС ДЗК даних щодо земельної ділянки ОСОБА_3 , які внесені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПП «Фаренгейт-Овідій» від 2016 року.
Таким чином, судом не вбачається порушень норм процесуального прав та неправильного застосування норм матеріально оправа під час розгляду даної справи, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на розгляд справи по суті. При цьому апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, №303-A, §§29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 грудня 2021 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 30 квітня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік