ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2024 року                                                                                      Справа № 918/560/23 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                    Гудак А.В.
судді                                                 Петухов М.Г.
судді                                                 Мельник О.В.
секретар судового засідання Новосельська О.В.
за участю представників:
позивача: не з"явився                       
відповідача: Тарасюк Д.В. - керівник, Бернацький П.В. адвокат                       
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного          апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024 у справі №918/560/23 (суддя Політика Н.А., м. Рівне, повний текст складено 12.04.2024)
за позовом     Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради
до     Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України
про     звільнення нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від  08.04.2024 у задоволенні заяви Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України від 29.03.2024 року №40 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 918/560/23 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою,  Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд ухвалу Господарського суду Рівненської області від 8.04.2024 року у справі №918/560/23 скасувати повністю та ухвалити нове рішення. Наказ Господарського суду Рівненської області від                      28 серпня 2023 року у справі № 918/560/23 «Про примусове виконання рішення» щодо стягнення з Рівненської обласної організації Національної" спілки журналістів України (33028, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, код ЄДРПОУ 26259563) витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю. Наказ Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 р. у справі №918/560/23 «Про примусове виконання рішення» щодо зобов`язання Рівненській обласній організації Національної спілки журналістів України (33028, м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, загальною площею 51,6 кв.м., а саме приміщення другого поверху площею  32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху площею 10,8 кв. м., шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м.Рівне, вул. Соборна, 12А, код ЄДРПОУ 26259563) визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, прийшов до помилкового висновку щодо того, що постанова Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-УІ «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок», Закон України від 20 травня 2010 року № 2274-МІ «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок», повідомлення Міністерства юстиції України №34270/ПІ-ЮР- 1319/10.2.1 від 04.03.2024 року щодо дії та використання даних законодавчих актів не є тими причинами та обставинами, які є підставою для визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі №918/560/232 такими, що не підлягають до виконання.
Відповідач зазначає, що не можна погодитися із твердженням суду першої інстанції про те, що наведені у заяві факти зводяться до переоцінки встановлених у рішенні суду обставин та перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, так як Постанова Верховної Ради України  21 жовтня 2009 року №1653-VІ «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок», Закон України від 20 травня 2010 року № 2274-МІ «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок», які прямо вказують на те, що необхідно: припинити прийняття рішень та призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення творчих спілок із займаних ними на законних підставах приміщень державної та комунальної власності; не допускати практики безпідставного розірвання чи припинення договорів оренди з творчими спілками, а також закріпити за ними переважне право на укладення договору оренди на новий строк.
Разом з тим, відповідач вважає,  Постанова Верховної Ради України від                                          21 жовтня 2009 року №1653-VI «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок», Закон України від 20 травня 2010 року № 2274-МІ «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» не є новими обставинами, які не мали місця при прийнятті судового рішення та не знаходяться поза межами розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, відповідач вважає, що Господарський суд Рівненської області після надходження від Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України заяви про визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28.08.2023 року у справі № 918/560/23 такими, що не підлягають виконанню, зобов`язаний був на виконання Постанови Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-VI та Закону України від                               20 травня 2010 року №2274-М1 призупинити виконання раніше прийнятого ним рішення про виселення шляхом визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28.08.2023 року у справі № 918/560/23 такими, що не підлягають виконанню, а не вишукувати підстав для створення додаткових негативних наслідків для Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України після ухвалення судом наперед незаконного рішення.
Ухвалою суду від 25.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024   у справі №918/560/23 та розгляд апеляційної скарги призначено на 22 травня 2024 року. 
У судовому засіданні 22.05.2024 представники Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, надали відповідні пояснення. Просили суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024   у справі №918/560/23.
В судове засідання 22.05.2024 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради свого представника не направило, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомило. 
Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду  апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).
Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення представників Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України в судовому засіданні 22.05.2024, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскарженої ухвали, судова колегія дійшла висновку, апеляційну скаргу Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024 у справі №918/560/23 залишити без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2023 року Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України про звільнення нежитлового приміщення, в якому просило зобов`язати Рівненську обласну організацію Національної спілки журналістів України звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, загальною площею 51,6 кв.м., а саме приміщення другого поверху площею 32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху площею 10,8 кв.м., шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.09.1996 року між Департаментом міського господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів та Рівненською обласною організацією "Спілка журналістів України" укладено договір оренди нежитлових приміщень по вул. С. Петлюри, 1 в м. Рівне загальною площею 88,9 кв.м. строком на 25 років (а.с.5-6).
В результаті реорганізації Департаменту міського господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів, 28.03.2000 року договір оренди нежитлового приміщення по вул. С. Петлюри, 1 був укладений Рівненською обласною організацією "Спілка журналістів України" з Управлінням житлового господарства (а.с.7-8).
Рішенням Рівненської міської ради від 12.06.2007 року № 869 "Про умови надання в оренду приміщень місцевим осередкам політичних партій та громадських організацій" було продовжено строк безплатного користування майном для осіб, зазначених в такому рішенні, на 10 років.
17 жовтня 2007 року між Управлінням житлово-комунального господарства та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України укладено договір позички, згідно якого Управління житлово-комунального господарства передало, а Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України прийняла в безоплатне користування нежитлові приміщення по вул. С. Петлюри, 1 загальною площею 52,7 кв.м. (а.с.9).
Згідно рішення Рівненської міської ради № 2653 від 10.07.2009 року "Про передачу на баланс нежитлових приміщень на вул. С. Петлюри, 1", Управління житлово-комунального господарства передало, а Управління комунальною власністю прийняло на баланс нежитлові приміщення на вул. С. Петлюри, 1. Разом із нежитловими приміщеннями були передані технічна документація на об`єкти нерухомості та укладені договори оренди, суборенди та договори позички.
30 квітня 2010 року між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України було укладено договір позички № 1946, за умовами п. 1.1 якого Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради передає, а Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України приймає в безоплатне користування нежитлові приміщення у будівлі по вул. С. Петлюри, 1 м. Рівне загальною площею 52,7 кв.м., а саме: нежитлові приміщення на 2 поверсі будівлі площею 14,5 кв.м. (згідно з технічним паспортом - № 56) площею 18 кв.м. (згідно з технічним паспортом - № 57), а також частину площ загального користування - на 1 поверсі 11,9 кв.м., на 2 поверсі - 8,3 кв.м. (а.с.10).
В п. 2.1 зазначеного договору позички № 1946 вказано, що відповідно до рішення Рівненської міської ради від 12 червня 2007 року №869 та договору позички від                                   31 жовтня 2007 року, укладеного між Управлінням житлово-комунального господарства міста Рівне та Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України, нежитлові приміщення, зазначені у пункті 1.1 на момент укладення даного договору використовуються Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України.
28 листопада 2017  року між позивачем та відповідачем був укладений додатковий договір № 1946 до договору оренди від 02.09.1996 року із змінами, внесеними договором від 28.03.2000, згідно з яким договір оренди між сторонами викладений в новій редакції (а.с.11-12).
01 листопада 2018 року та 30 січня 2020 року сторонами укладені додаткові договори до договору оренди, які стосувалися визначення розміру орендної плати (а.с.13-14).
Відповідно до п. 1.1. Договору оренди, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 1 загальною площею 51,6 кв.м. (надалі - Майно), а саме приміщення другого поверху площею 32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху 10,8 кв.м.
Згідно п. 2.1 Договору оренди, на момент укладення договору Майно перебуває в користуванні Орендаря на умовах договору від 02.09.1996 року.
Пунктом 3.1 Договору оренди встановлено строк дії цього договору - до                                       01 вересня 2021 року.
Таким чином, строк дії Договору оренди, укладеного між позивачем та відповідачем, на предмет оренди нежитлових приміщень загальною площею 51,6 кв.м. в будівлі по вул. С.Петлюри, 1 в м. Рівне, закінчився 01 вересня 2021 року.
В п. 2.3 Договору оренди передбачено, що у разі припинення чи розірвання цього договору Майно повертається Орендарем Орендодавцю протягом трьох робочих днів з дня припинення чи розірвання договору в такому ж стані, в якому воно було отримане, про що сторонами складається акт прийому-передачі Майна.
09 серпня 2021 року позивач надіслав відповідачу повідомлення вих. № 08-619 про припинення договору оренди, в якому визначив дату повернення орендованих нежитлових приміщень - 03 вересня 2021 року об 11:30 год. (а.с.15) Відповідач в зазначений час з`явився, проте відмовився передавати орендовані приміщення, що пітверджується актом № 746 від 03.09.2021 року (а.с.16).
Таким чином, оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання, закріпленого в договорі оренди та чинному законодавстві, не звільнив нежитлове приміщення і не передав його за відповідним актом приймання-передачі після закінчення терміну дії договору оренди, позивач звернувся до Господарського суду Рівненської області за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23 позов задоволено. Вирішено Рівненській обласній організації Національної спілки журналістів України звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, загальною площею 51,6 кв.м., а саме приміщення другого поверху площею  32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху площею 10,8 кв.м., шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради. Також вирішено стягнути з Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп. Повний текст вказаного рішення складено та підписано 17 липня 2023 року (а.с.48-53).
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Частиною 1 ст.256 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ч.2 ст. 256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23 вручено Рівненській обласній організації Національної спілки журналістів України 21.07.2023 року – 21.07.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.56).
Однак, як вбачається з матеріалів справи апеляційна скарга на рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23 відповідно до приписів ч.1 ст.254, ч.ч.1-2 ст.256 ГПК України до суду апеляційної інстанції Рівненською обласною організацією Національної спілки журналістів України не подавалась.
Згідно ч.1 ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Таким чином, відповідно до приписів ч.1 ст. 241 ГПК України рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23, повний текст якого складено та підписано 17 липня 2023 року,  набрало законної сили 07.08.2023.
Частиною 1 ст. 327 ГПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
28 серпня 2023 року на примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23 видано судові накази:
- Рівненській обласній організації Національної спілки журналістів України (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, загальною площею 51,6 кв.м., а саме приміщення другого поверху площею 32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху площею 10,8 кв.м., шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, код ЄДРПОУ 26259563) (а.с.57);
- стягнути: з Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12 А, код ЄДРПОУ 26259563) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп (а.с.58). 
01 квітня 2024 року від Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України до суду першої інстанції надійшла заява від 29.03.2024 року №40 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (а.с. 71-77). У вказаній заяві відповідач просив:
- наказ Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі                      № 918/560/23 про примусове виконання рішення щодо стягнення з Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України (33028, Рівненська обл., м. Рівне,                                                               вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне,                                         вул. Соборна, 12 А, код ЄДРПОУ 26259563) витрат по сплаті судового збору                                               в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю;
- наказ Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі                      № 918/560/23 про примусове виконання рішення щодо зобов`язання Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України (33028, Рівненська обл., м. Рівне,                    вул. Симона Петлюри, буд. 1, код ЄДРПОУ 22560283) звільнити нежитлові приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Симона Петлюри, буд. 1, загальною площею 51,6 кв.м., а саме приміщення другого поверху площею 32,5 кв.м. та місця загального користування другого поверху площею 8,3 кв.м. та першого поверху площею 10,8 кв.м., шляхом виселення та передачі по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, код ЄДРПОУ 26259563) - визнати таким, що не підлягає виконанню, повністю.
В обґрунтування вказаної заяви Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України посилається на те, що підставою для визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі №918/560/23 такими, що не підлягають виконанню, є постанова Верховної Ради України від 21.10.2009 року №1653-VI "Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок", яка є чинною та якою визначено органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування тимчасово до схвалення відповідного закону припинити прийняття рішень та призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення творчих спілок із займаних ними на законних підставах приміщень державної та комунальної власності; не допускати практики безпідставного розірвання чи припинення договорів оренди з творчими спілками, а також закріпити за ними переважне право на укладення договору оренди на новий строк та Закон України від 20 травня 2010 року               №2274-МІ «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» .
Відмовляючи у задоволенні заяви Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України від 29.03.2024 року №40 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 918/560/23, суд першої інстанції дійшов висновку, що жодних обставин, які б свідчили про відсутність у боржника (Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України) обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин та/або про зміну (виникнення) таких обставин після прийняття судового рішення у справі №918/560/23, заявником не наведено, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі № 918/560/23 такими, що не підлягають виконанню. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
В силу статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За умовами частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частинами першою, другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України N 18-рп/2012 від 13.12.2012).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.
За умовами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").
У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Отже, виконання судового рішення згідно зі статтею 6 Конвенції є складовою права на справедливий суд - однією з процесуальних гарантій судового розгляду.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) Європейський Суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.
В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 328 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
За умовами частини другої статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Колегія суддів зауважує, що на господарський суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, при цьому суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням зустрічних вимог, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові (до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого документа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката тощо).
Водночас перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 328 Господарського процесуального кодексу України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у вказаній норми процесуального права.
Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, Враховуючи імперативні приписи ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.
Отже, дослідженню, в даному випадку, підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
В свою чергу, Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України у поданій заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню посилається на те, що підставою для визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 р. у справі №918/560/23 такими, що не підлягають виконанню є Постанова Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-VI «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок» та Закон України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок». В підтвердження чинності вказаних нормативно-правових актів відповідачем також надано суду першої інстанції повідомлення Міністерства юстиції України № 34270/ПІ-ЮР- 1319/10.2.1 від 04.03.2024 року (а.с.81). 
Посилаючись на вказані нормативно-правові акти, Рівненська обласна організація Національної спілки журналістів України стверджує про припинення обов`язку відповідача виконувати рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23. 
Так, досліджуючи нормативно-правові акти, на які посилається відповідач в обґрунтування підстав  визнання наказів суду першої інстанції такими, що не підлягають виконанню, колегією суддів встановлено наступне.
Пунктами 1-2 Постанова Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-VI «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок» встановлено, що органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування тимчасово до схвалення відповідного закону: припинити прийняття  рішень  та  призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення творчих спілок із займаних ними  на законних підставах приміщень державної та комунальної власності; не допускати практики безпідставного розірвання чи припинення 
договорів оренди з творчими спілками, а також закріпити  за  ними переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Рекомендувати Кабінету Міністрів України  невідкладно розробити проект закону щодо заборони виселення творчих спілок  із займаних   ними  на  законних  підставах  приміщень  державної  та комунальної власності. 
Закон України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» спрямовано на запобігання зловживанню та попередження порушень при відчуженні нерухомого майна, виселення редакцій медіа, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок з приміщень, якими вони користуються для здійснення своєї діяльності.
Статтею 1 Закону України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» встановлено, заборонити відчуження приміщень, в яких перебувають редакції медіа, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, засновниками яких є органи державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, державні науково-дослідні установи, навчальні заклади, трудові колективи, а також творчі спілки. Для цілей цього Закону під відчуженням приміщень розуміється укладення та виконання договорів купівлі-продажу, застави, іпотеки, внесення їх до статутних капіталів (фондів) суб`єктів господарювання, інших цивільно-правових актів, які передбачають перехід права власності або користування до інших юридичних та фізичних осіб, а також продаж майна під час провадження у справі про банкрутство. Цей Закон не поширюється на майно редакцій друкованих медіа, заснованих органами державної влади, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» нерухоме майно друкарень, видавництв, інформаційно-виробничих комплексів, що увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) на базі майна, переданого у державну чи комунальну власність згідно з Законом України "Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність", може бути об`єктом оренди виключно редакцій медіа, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок. Перепрофілювання цих об`єктів забороняється.
Згідно ст.3 Закону України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном підприємств, що увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації) на базі майна, переданого у державну чи комунальну власність згідно з Законом України "Про обернення майна Компартії України та КПРС на державну власність", як орендодавці на вимогу заснованих органами державної влади, місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими колективами редакцій медіа, друкарень, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, а також творчих спілок зобов`язані укласти договір найму (оренди) на невизначений строк приміщень, в яких перебувають ці редакції, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, творчі спілки, в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій. У разі відмови від укладення договору найму (оренди), а також неодержання відповіді у встановлений строк зацікавлені особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.
Таким чином, в результаті дослідження вищевказаних нормативно-правових актів, колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що Постановою Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-VI «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок» встановлено обов`язок припинити прийняття рішень та призупинити виконання раніше прийнятих рішень про виселення творчих спілок із займаних ними на законних підставах приміщень державної та комунальної власності, саме органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, а не органам судової влади.
В свою чергу, приписами Закону України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» встановлено заборону відчуження приміщень, в яких перебувають редакції медіа, друкарні, видавництва, книгарні, підприємства книгорозповсюдження, засновниками яких є органи державної влади, місцевого самоврядування, об`єднання громадян, державні науково-дослідні установи, навчальні заклади, трудові колективи, а також творчі спілки, яка в розумінні приписів ст.328 Господарського процесуального кодексу України не є правовою підставою для  визнання наказів у справі №918/560/23 таким, що не підлягає виконанню
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача в даному випадку на приписи Постанови Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року №1653-VI «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок» та Закону України «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок» знаходиться поза межами розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, зводиться до переоцінки встановлених у рішенні суду обставин та перегляду по суті рішення Господарського суду Рівненської області від 10 липня 2023 року у справі №918/560/23, яке набрало законної сили.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлення судовим рішенням нових фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.07.2019 у справі №910/8665/17 та від 30.03.2021 у справі №910/8794/17.
Колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання виконавчого документа наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявою стягувача або боржника, поданою в порядку зазначеної статті:
- якщо його видано помилково;
- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).
В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що:
- накази у справі №918/560/23 не були видані судом першої інстанції помилково (рішення суду у даній справі набрало законної сили, рішення суду підлягає примусовому виконанню, рішення суду не скасовано);
- накази у справі №918/560/23 видані за наявності відповідної правової підстави.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Верховної Ради України від 21 жовтня 2009 року «Про запровадження мораторію на виселення творчих спілок», Закон України від 20 травня 2010 року № 2274-МІ «Про посилення захисту майна редакцій медіа, видавництв, книгарень, підприємств книгорозповсюдження, творчих спілок», повідомлення Міністерства юстиції України № 34270/ГІІ-ЮР- 1319/10.2.1 від 04.03.2024 року щодо дії та використання даних законодавчих актів не є тими обставинами, які є підставою для визнання наказів Господарського суду Рівненської області від 28 серпня 2023 року у справі №918/560/232 такими, що не підлягають до виконання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання наказів Господарського суду Рівненської області                                       28 серпня 2023 року у справі №918/560/23 такими, що не підлягають виконанню.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024   у справі №918/560/23 постановлена з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.   
Керуючись статтями 129, 269,     270,     273, 275,     276,     281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд   

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Рівненської обласної організації Національної спілки журналістів України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 08.04.2024 у справі №918/560/23 без змін.
2. Справу №918/560/23 повернути  Господарському суду Рівненської області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "27" травня 2024 р.

Головуючий  суддя                                                                      Гудак А.В.

Суддя                                                                                              Петухов М.Г.  

Суддя                                                                                              Мельник О.В.