Номер провадження: 22-ц/813/1657/24 
Справа № 521/12873/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйк І.А.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прохацька Тетяна Олександрівна
на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2023 року
у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Прокредит Банк»,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із вищезазначеною скаргою, у якій просила суд:
- визнати неправомірною відмову Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження запис про обтяження о 9034021, який було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45528529, виданий 19.11.2014 року, видавник: Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ, державний виконавець Татару Д.Д.;
- зобов`язати Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження запис про обтяження № 9034021, який було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45528529, виданий 19.11.2014, видавник: Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ, державний виконавець Татару Д.Д.
Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. В березні 2023 року при зверненні до нотаріуса з метою оформлення документів, ОСОБА_1 (до зміни прізвище ОСОБА_2 ) стало відомо про наявність арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження внесеного в реєстр на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №45528529 від 19.11.2014 року винесеного державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Татару Д.Д. при примусовому виконанні виконавчого листа №521/12885/13-ц виданого 08.05.2014 року Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь АТ «Про Кредит Банк» у розмірі 71510, 03 грн.
До березня 2023 року ОСОБА_4 , не було відомо про те, що вона виступає боржником перед АТ «Про Кредит Банк». В єдиному реєстрі боржників та автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , як боржника та не відображається виконавче провадження за № 45528529. 
24.03.2023 року до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (на далі по тексту Відділ) було направлено адвокатський запит.
У відповіді від 31.03.2023 року вих. № 14385 на адвокатський запит, відділ повідомив наступне.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна наявний запис про обтяження № 9034021 який було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45528529, виданий 19.11.2014, видавник: Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ, державний виконавець Татару Д.Д. Станом на теперішній час відсутні паперові матеріали виконавчого провадження та Журнал реєстрації для встановлення підстав винесення постанови про арешт майна боржника.
08.05.2023 року скаржницею отримано відповідь на заяву про зняття арешту, в якій відділ відмовив в знятті арешту, мотивуючи тим, що не надано доказів сплати боржником боргу за виконавчим провадженням, під час виконання якого був накладений арешт на майно боржника, не надано підтвердження сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки відсутні підстави, зняти арешт є неможливим.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії, рішення, бездіяльність державного виконавця в порядку статті 477 Цивільного процесуального кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2023 року постановлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), особа рішення, дія або бездіяльність якої оскаржується: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: акціонерне товариство «ПРОКРЕДИТ БАНК», – відмовити.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, про відмову задоволенні скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що відсутні підстави для зняття арешту з майна, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прохацька Т.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси по справі від 31 травня 2023 року та ухвалити нове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно АСВП, відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на примусовому виконанні у відділі не перебуває. На даний час виконавче провадження N45528529 завершене та знищене у зв`язку із закінченням строку зберігання.
У жодній відповіді Малиновський ВДВС у місті Одесі ПМУМЮне зазначив суму виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, яку скаржник має сплатити, а також не надав реквізити для сплати цієї заборгованості.
Вказує, що апеляційним судом не враховано висновок, зроблений в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи 

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Малиновський ВДВС у місті Одесі ПМУМЮнадіслав відзив на апеляційну скаргу у якому просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Зазначив, що доказів того, що ОСОБА_1  виконала рішенняМалиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/12885/13-ц, не надано, як і ненадано доказів оскарження постанови про арешт майна боржника та оголошеннязаборони на його відчуження 19.11.2014 року ВП № 45528529, згідно якої на майноборжника був накладений арешт. Також не надано жодних доказів сплати боржникомвиконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Тому жодних законнихпідстав для зняття арешту не має.

Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 та її представник адвокат Прохацька Т.О. у судове засідання не з`явилися, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представники Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ та АТ «Прокредит Банк» у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно даних АСВП, на примусовому виконанні в Другому Малиновському ВДВС Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 45528529 з примусового виконання виконавчого листа № 521/12885/13-ц, виданого 08.05.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «Про Кредит Банк» грошової суми у розмірі 71510,03 грн.
У зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документа державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника відповідно до постанови від 19.11.2014 року ВП № 45528529.
15.06.2015 виконавче провадження №45528529 було завершено згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження ОСОБА_6 сплачені не були.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року в справі № 127/2-1421/09 (провадження № 61-22895св19) вказано, що «частинами першою та другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаний з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відмовляючи у скарзі ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками, якого погодився суд апеляційної інстанції, врахувавши наведені вище норми права, дійшов до обґрунтованих висновків про те, що державний виконавець відмовляючи у знятті арешту з майна боржника діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження не є закінченим, а рішення суду є невиконаним, що заявником не оспорюється. Крім того, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав перешкоджання провадженню виконавчих дій або не здійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, оскільки відповідно до положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим». При цьому державним виконавцем винесено постанову не про закінчення виконавчого провадження (стаття 49 наведеного вище Закону), а про повернення виконавчого листа стягувачу (стаття 47 вказаного Закону), а не суду».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17 (провадження № 61-26969св18) зазначено, що «згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

Суд першої інстанції встановив, що доказів сплати боржником боргу за виконавчими провадженнями, під час виконання якого був накладений арешт на майно боржника, не надано, також не надано підтвердження сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. 

Крім того, виконавчий лист повертався 15.06.2015 року державним виконавцем стягувачу, яким є АТ «Про Кредит Банк» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV в редакції від 06.06.2015 року, одже, стягувач не позбавлений права на повторне подання виконавчого документу до державної виконавчої служби для примусового виконання та подачі заяви про поновлення відповідного строку, яка підлягає вирішенню у встановленому законом порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги.

Посилання на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.

Також, колегія суддів зазначає, що місцевим судом, судові витрати на заявницю фактично не покладені.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Прохацька Тетяна Олександрівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді                                                                                            В.А. Коновалова

Н.В. Стахова