ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2024 р.           Справа№ 911/1063/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Тищенко О.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи 

матеріали апеляційної скарги           Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп»
на рішення           Господарського суду Київської області від 10.08.2023, повний текст якого складений 15.12.2023,
у справі           № 911/1063/23 (суддя Кошик А.Ю.)
за позовом          Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп»
про                    стягнення 42  978,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 02.5-14/1-9 від 03.03.2015 у загальній сумі  42  978,22 грн., яка складається з:
- основного боргу в сумі 20  990,90 грн., який становить вартість наданих період з лютого по грудень 2022 року, але неоплачених послуг, а також нарахованих за невиконання обов`язку по оплаті вказаних послуг пені в сумі 5  549,61 грн., 3 % річних в сумі 335,78 грн. та інфляційних втрат в сумі 1  301,93 грн.;
- штрафу в сумі  14  800,00 грн. нарахованого на підставі п. 4.3 спірного  договору за порушення відповідачем обов`язку щодо надання позивачу довідки про чистий дохід за лютий 2022  року.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:
- 12.04.2021 року у зв`язку з введенням карантинних обмежувальних заходів в Київській обл., він  звернувся до позивача з відповідним листом № 21-67 та проханням направляти рахунки, акти приймання-здачі виконаних робіт та акти звірки за спірним договором електронну пошту відповідача та за його місцезнаходженням. З того часу позивач надсилав відповідачу  примірники документів щодо надання послуг засобами електронного зв`язку через програмний комплекс М.Е.Doc, однак не всі і несвоєчасно, що свідчить про невідповідність днів прострочення, наведених у розрахунку позову;
- відповідач направляв позивачу мотивовані відмови від підписання актів приймання-передачі наданий послуг;
- у період, стягнення вартості наданих послуг за який є предметом цього спору, відповідач був позбавлений можливості використовувати спірні приміщення внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою  для введення воєнного стану та спричинило призупинення роботи позивача та  аеропорту;
- у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та призупиненням роботи позивача з 24.02.2022, в діяльності відповідача оголошувався простій, а відтак останній не міг забезпечити виконання умов спірного договору в частині надання довідки про чистий дохід.
У відповіді на відзив позивач зауважив на тому, що:
- жодною з умов спірного договору не встановлено обов`язок  позивача направляти відповідачу рахунки-фактури та акти засобами поштового зв`язку або на електронну пошту. При цьому умовами вказаного договору встановлений обов`язок відповідача самостійно отримувати такі документи в бухгалтерії позивача;
- викладені у направлені відповідачем відмовах від підписання актів приймання-передачі наданий послуг доводи не можуть звільнити його від виконання обов`язку по оплаті послуг.
Рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23 позов задоволений повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 20  990,90 грн. основного боргу, 5  549,61 грн. пені, 335,78 грн. 3% річних, 1  301,93 грн. інфляційних, 14  800,00 грн. штрафу за ненадання довідки про чистий дохід та 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Розглядаючи спір сторін по суті, суд першої інстанції встановив, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку з відшкодування вартості комунальних послуг, необхідних для підтримання в належному стані орендованих ним приміщень, а також  не спростовано твердження позивача про ненадання довідок про чистий дохід, отриманий від своєї діяльності за звітний місяць, та періодичних місячних звітів, огляду на що позивач має право на стягнення з відповідача як основного боргу, так і пені,  штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення сумах.
Суд першої інстанції зауважив на  тому, що  жодною з умов  спірного договору не встановлено обов`язок позивача направляти відповідачу рахунки-фактури і акти засобами поштового зв`язку або на електронну пошту, а надіслання позивачем на адресу відповідача рахунків та актів відбувалась для зручності на прохання відповідача, тому не передбачає жодних правових наслідків та на тому, що будь-які зміни до умов спірного договору в частині зміни переліку, кількості або припинення послуг, які надаються за договором не вносилися, а тому відповідач має виконувати зобов`язання встановлені  таким договором.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції не було всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо розглянуто дану справу.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що питання (спір) щодо відсутності підстав для стягнення з нього послуг, визначених у п.п. 1.1.1. п. 1.1 спірного договору, за період неможливості користуватись майном за цільовим призначенням, вже було предметом судового розгляду у справі № 911/2914/20 (між тими самими ж сторонами, що і у справі № 911/1063/23) і з цього питання на момент розгляду справи № 911/1063/23 вже є остаточне рішення суду. 
До апеляційної скарги апелянтом  додані копії судових рішень по справі № 911/2914/20.
Колегія судів зазначає про те, що інформація щодо вказаних судових рішень є загальновідомою, їх тексти містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а відтак, такі документи не можна вважати додатковими доказами по справі.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2024, справу № 911/1063/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..
З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ІV ГПК України, до надходження матеріалів справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 911/1063/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 911/1063/23.
17.01.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи. 
Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим. суду).
Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2  684*100=268  400 грн.) крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 268  400,00 грн., справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп»  на рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23, постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.
31.01.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на те, що:
-  підставою не користування відповідачем  орендованим майном у справі № 911/2914/20 є запровадження на території України карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» та встановленням обмежень на ведення окремих видів господарської діяльності, що є відмінним від запровадження в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;
- жодним нормативним актом не встановлена: заборона на використання орендарем орендованого майна за цільовим призначенням у період воєнного стану; заборона для орендаря доступу до орендованого майна на території ДП МА «Бориспіль» у період воєнного стану;  заборона на ведення господарської діяльності на орендованому майні на території ДП МА «Бориспіль у період воєнного стану;
- при цьому відсутні будь-які зміни до чинного законодавства України в частині звільнення від виконання господарських зобов`язань, відтермінування оплати заборгованості, звільнення від штрафних санкцій, тощо на період дії воєнного стану;
-  сторонами у встановленому нормами матеріального права і умовами спірного договору будь-яких змін, які б слугували підставою для виконання такого договору в іншому порядку або на інших умовах, не вносилось;
- станом на сьогоднішній день, наявні судові рішення, які набрали законної сили, та якими встановлені обставини щодо діяльності ДП МА «Бориспіль» у спірний період, тобто з 24.02.2022, а саме: судами у рішеннях у справах: №№ 911/2409/23, 911/2410/23, 911/2485/22, 911/2645/22, 911/259/23, 911/196/23, 910/17982/21, 911/2643/22, 910/2806/23, 911/1660/23, 910/14150/22 встановлено наявність у орендарів державного нерухомого майна доступу на територію ДП МА «Бориспіль», факт надання ДП МА «Бориспіль» послуг та здійснення ДП МА «Бориспіль» господарської діяльності і стягнення заборгованості за подібними договорами між ДП МА «Бориспіль» та іншими суб`єктами господарювання, 
просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
08.02.2024 до суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач зауважив на тому, що з огляду на військову агресію з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України з 00 год. 00 хв. 28.02.2022 закрито пункт пропуску через державний кордон «Бориспіль» (вид сполучення: повітряний; характер перевезень: пасажирський, вантажний; категорія пункту пропуску: міжнародний) та призупинено діяльність аеропорту, а відтак саме з цієї дати відповідач не має можливості користуватись майном за цільовим призначенням. 
12.02.2024 до суду від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких позивач зазначив про те, що:
- відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він був позбавлений можливості доступу до орендованого майна та користування ним, оскільки  закриття пункту пропуску через державний кордон «Бориспіль» не позбавляє відповідача права доступу до орендованого майна та його використання, а отримане відповідачем на умовах договору оренди приміщення  розташоване в межах зони вільного доступу;
-  рішення про зупинення діяльності позивача не приймалися, а тому позивач продовжує здійснювати свою діяльність, серед іншого забезпечує працездатність терміналів та інфраструктури аеропорту в цілому (будівлі, споруди, утримання доріг та їх зберігання в гарному стані, комунікаційні мережі тощо) та виконує свої зобов`язання перед контрагентами з якими укладені договори, зокрема в частині надання послуг, які передбачені договорами про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, та не обмежує здійснення господарської діяльності відповідача;
- за таких обставин твердження відповідача про те, що він не може використовувати орендоване майно у зв`язку із закриттям повітряного простору, призупинення аеронавігаційних послуг у повітряному просторі Україні є хибним та необґрунтованими.

Станом на 15.05.2024  інших відзивів, пояснень та клопотань до суду не надходило.
Враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, та його неодноразове  продовження, справа розглядається у розумний строк.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

25.09.2014 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та відповідач (орендар) уклали договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1625, який посвідчений  приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогачем В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1706 (далі Договір оренди).
У Договорі оренди сторонами погоджено, що:
- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частину нежитлового  приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 80,00 кв. м. (далі Майно), розміщене за адресою: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», на 3-му поверсі термінального комплексу «D» (інв.. № 47578), загальною площею 107  850,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 170023532208 (реєстраційний номер об`єкта  нерухомого майна 170023532208, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об`єктів державної власності 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі позивача, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2014 і становить 4  167  060,00  грн., без ПДВ (п. 1.1);
- майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів (п. 1.2);
- орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний у Договорі оренди, але не раніше дати державної реєстрації Договору оренди та підписання акта приймання-передавання Майна (п. 2.1);
- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (із змінами), і становить за базовий місяць розрахунку - травень 2014 року - 52  088,25 грн. (п. 3.1);
- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.3);
- орендар звільняється від обов`язку сплати усіх платежів згідно умов Договору оренди за користування Майном за весь час, протягом якого Майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Обставини, що є причиною неможливості використовувати Майно орендарем, можуть бути пов`язані як з діями орендодавця та/або балансоутримувача, так і з певними об`єктивними обставинами (п. 3.12);
- орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна, шляхом компенсації комунальних послуг, податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна з переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю (п. 5.10);
- орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору оренди, звернутися до позивача для отримання проекту договору про відшкодування витрат позивача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.18);
- цей договір укладено строком (терміном) на 10 років, що діє з 25.09.2014 року до 24.09.2024 року включно (п. 10.1).
Спірне майно було передано у орендне користування відповідачу, що сторонами не заперечується.
На виконання умов Договору оренди 03.03.2015 позивач (балансоутримувач) та відповідач (орендар) уклали договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю № 02.5-14/1-9 (далі Договір).
Сторонами неодноразово змінювались умови Договору шляхом укладення додаткових угод № 1 від 13.06.2018, № 2 від 18.04.2019, № 3 від 18.05.2022.
У Договорі, з урахуванням вищевказаних  додаткових угод, сторонами погоджено, що:
- у зв`язку з наданням орендарю в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини нежитлового приміщення № 3.1.4 на третьому поверсі пасажирського терміналу «D», загальною площею 80,00 кв. м. для розміщення та експлуатації місць із сервісного обслуговування пасажирів балансоутримувач  надає, а орендар отримує та оплачує наступні послуги за такими вартостями:
1. постачання теплової енергії, обсяг наданих послуг в місяць -  Розрахунковим шляхом за 80,00 кв. м ? 5,60 Гкал, вартість, ціна грн. без ПДВ: по 14.01.2022 - 2  080,00 грн., з 15.01.2022 - 4  139,58 грн.;
2. забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці одного працівника за місяць, обсяг наданих послуг в місяць, 8 працівників, вартість, ціна без ПДВ: по 14.01.2022 - 99,68 грн., з 15.01.2022 - 140,46 грн.;
3. використання води для прибирання одного кв.м. приміщень самостійно - за місяць, обсяг наданих послуг в місяць - 80,00 кв.м, вартість, ціна грн. без ПДВ за 1 кв.м.  - 6,33 грн.;
4. прибирання та вивезення твердих побутових відходів - за один куб.м., обсяг наданих послуг в місяць -  0,8432 куб.м, вартість, ціна грн. без ПДВ: по 31.012022 -  110,00 грн.; з 01.02.2022 - відповідно до цін і тарифів встановлених сторонньою організацією, що надає послугу позивачу;
4.1 з 01.02.2022 - утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів - за один куб.м., обсяг наданих послуг в місяць -  0,8432 куб.м, вартість, ціна грн. без ПДВ - 22,00 грн.;
5. підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо-портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна сплата розраховується за наступною формулою: 20% від чистого доходу, отриманого від діяльності орендаря в ДП МА «Бориспіль» на орендованій площі відповідно до предмету Договору (згідно з довідною про розмір чистого доходу), але не менше 50  000,00 грн. 
- розмір оплати за послуги, залежить від фактичного їх об`єму, тарифів та витрат позивача, пов`язаних з обсягом послуг в період їх надання, якості послуг та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 1.4);
- відповідач зобов`язується щомісячно, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача  довідку про чистий дохід та кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності за звітний місяць відповідно до предмету цього Договору, та періодичний місячний звіт, виданий касовим апаратом. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером відповідача (п. 2.2.2);
- відповідач зобов`язаний щомісяця, з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії позивача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.3 Договору. Відповідач несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється відповідачем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт відповідач зобов`язаний повернути в бухгалтерію позивача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий позивачу та не надана в цей строк мотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами. Акт підписується керівниками сторін або призначеними керівниками повноважними особами (за умови надання документів про надання таких повноважень). Підписання Акту відповідачем є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг (п. 2.2.3)
- Договір набирає чинності з моменту укладення та діє до 24.09.2024 (п. 6.1).
На виконання умов Договору позивачем у період з лютого по грудень 2022 року були надані відповідачу  послуги, що підтверджується Актами приймання-здачі виконаних послуг, проте такі послуги оплачені частково, а неоплаченими залишились послуги на суму 20  990,90 грн.
Для сплати вартості таких послуг позивачем було виставлено, а відповідачем,  всупереч вимогам п.п. 2.2.3 п. 2.2 Договору, самостійно не отримано в бухгалтерії позивача рахунки-фактури з Актами приймання-здачі виконаних послуг, з огляду на що вказані акти приймання-здачі виконаних послуг позивачем відповідачу були направлені засобами електронного зв`язку з використанням програмного забезпечення «М.Е.Dос».
Відповідач відмовився від підписання вказаних актів, направивши позивачу листи вих.№ 22-05/3 від 12.05.2022, №22-07/2 від 22.07.2022, №11-08 від 11.08.2022, №22-09/19 від 19.09.2022, №22-11/21 від 22.11.2022, №23-01/17 від 17.01.2023, в яких, з посиланням на неможливість використання ним спірних приміщень у вказаний період з незалежних від відповідача обставин (зупинення роботи позивача через введення воєнного стану - примітка суду), не погодився з нарахуванням плати за послуги.
З огляду, в тому числі, і на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом у якому, серед іншого, просить стягнути з відповідача основний борг  в сумі 20  990,90 грн., який становить вартість наданих у  період з лютого по грудень 2022 року, але неоплачених послуг послуг з забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, плати за воду, плати за прибирання та вивезення  твердих побутових відходів, плати за   постачання теплової енергії.
Суд першої інстанції вказані позовні вимоги задовольнив повністю, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є  правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати  роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та  обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Спірний Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Колегією  суддів посилання відповідача на те, що з огляду на військову агресію з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України з 00 год. 00 хв. 28.02.2022 закрито пункт пропуску через державний кордон «Бориспіль» та призупинено діяльність аеропорту, а відтак саме з цієї дати відповідач не має можливості користуватись майном за цільовим призначенням, що є підставою доля відмови у задоволенні позовних вимог, до уваги не приймаються, оскільки відповідачем не доведено неможливість використання ним  спірного приміщення внаслідок виникнення об`єктивних обставин, за які він не відповідає протягом всього часу, так як:
- жодним нормативним актом не встановлені заборона: на використання орендарем орендованого майна у період воєнного стану; доступу до орендованого майна на території ДП МА «Бориспіль» у період воєнного стану; на ведення господарської діяльності на орендованому майні на території ДП МА «Бориспіль у період воєнного стану;
- при цьому відсутні будь-які зміни до чинного законодавства України в частині звільнення від виконання господарських зобов`язань, відтермінування оплати заборгованості, звільнення від штрафних санкцій, тощо на період дії воєнного стану;
-  сторонами у встановленому нормами матеріального права і умовами Договору будь-яких змін, які б слугували підставою для виконання такого договору в іншому порядку або на інших умовах, не вносилось.
Слід зауважити і на тому, що:
- посилання апелянта на судові  рішення у справі № 911/2914/20 (між тими самими ж сторонами, що і у справі № 911/1063/23) є недоречними, так як підставою не користування ним  орендованим майном у справі № 911/2914/20 є запровадження на території України карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» та встановленням обмежень на ведення окремих видів господарської діяльності, що є відмінним від запровадження в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні»;
- станом на сьогоднішній день, наявні судові рішення, які набрали законної сили та якими встановлені обставини щодо діяльності ДП МА «Бориспіль» у спірний період, тобто з 24.02.2022. Так, судовими рішеннями у справах  №№ 911/2409/23, 911/2410/23, 911/2485/22, 911/2645/22, 911/259/23, 911/196/23, 910/17982/21, 911/2643/22, 910/2806/23, 911/1660/23, 910/14150/22 встановлено наявність у орендарів державного нерухомого майна доступу на територію ДП МА «Бориспіль», факт надання ДП МА «Бориспіль» послуг та здійснення ДП МА «Бориспіль» господарської діяльності і стягнення заборгованості за подібними договорами між ДП МА «Бориспіль» та іншими суб`єктами господарювання, 
Також безпідставними є посилання апелянта на не направлення йому позивачем рахунків-фактур і актів засобами поштового зв`язку або на електронну пошту, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, жодною з умов  Договору такого обв`язку не встановлює, а надіслання позивачем на адресу відповідача рахунків та актів відбувалась для зручності на прохання відповідача, тому не передбачає жодних правових наслідків, а тому відповідач має виконувати зобов`язання встановлені  таким договором.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).
За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно задовольнив позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 20  990,90 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Щодо позовних вимог про стягнення нарахованих за невиконання обов`язку по оплаті вказаних послуг пені в сумі 5  549,61 грн., 3 % річних в сумі 335,78 грн. та інфляційних втрат в сумі 1  301,93 грн., слід зазначити таке.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.
Згідно з умовами п.4.2 Договору у разі несвоєчасної оплати отриманих послуг орендар зобов`язаний сплачувати балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем  свого обов`язку щодо оплати наданих позивачем за Договором послуг  на загальну суму  20  990,90 грн. грн., позивач відповідно до положень ЦК України  та Договору має право нарахувати на прострочену  суму грошових зобов`язань пеню, 3 % річних та інфляційні втрати  та звернутися за їх стягненням до суду.
При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо обґрунтованості здійснених позивачем розрахунків пені,  3 % річних та інфляційних втрат.
Щодо посилань відповідача на те, що несвоєчасне виконання ним обов`язків  за спірним договором було наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору) військової агресії Російської Федерації проти України, колегія суддів зазначає про таке.
Підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначені ст. 617 ЦК України  згідно з якою особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. 
Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»  ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. 
У ст. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 №44(5) (далі - Регламент), вказано, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональною ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Відповідно до ст.6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Торгово-промисловою Палатою України 28.02.2022 розміщено офіційний лист № 2024/02.0-7.1, в якому зазначено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Слід зазначити про те, що лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за Договором, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за Договором, який би і  підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг.
При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов Договору.
В свою чергу відповідачем не було надано сертифікату про форс-мажорні обставини, який би встановлював наявність форс-мажорних обставин саме за Договором.
Верховний Суд в постанові від 25.01.2022. № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.
Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Отже, окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення  від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків по оплаті отриманих послуг, проте жодних належних  доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи долучено не було.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 5  549,61 грн., 3 % річних в сумі 335,78 грн. та інфляційних втрат в сумі 1  301,93 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Щодо позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 14  800,00 грн. нарахованого на підставі п. 4.3 Договору за порушення відповідачем обов`язку щодо надання позивачу довідки про чистий дохід за лютий 2022  року, слід зазначити таке.
Як встановлено вище, за умовами пп. 2.2.2 п. 2.2 Договору відповідач зобов`язується щомісячно, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надавати в бухгалтерію позивача  довідку про чистий дохід та кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності за звітний місяць відповідно до предмету цього Договору, та періодичний місячний звіт, виданий касовим апаратом. Довідка має бути підписана керівником та головним бухгалтером відповідача. 
Відповідно до п. 4.3. Договору відшкодування у разі несвоєчасного надання довідки про чистий дохід, орендар зобов`язаний сплачувати балансоутримувачу штраф у розмірі 100,00 грн. без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється Орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків. 
Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем позивачу довідки про чистий дохід та кількість обладнання, отриманий від своєї діяльності за лютий 2022 року, та періодичного місячного звіту, виданого касовим апаратом, з огляду на що позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 02.08.2022 року № 897/542 на суму 14  800,00 грн. Однак зазначений рахунок відповідачем не сплачено.
За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно задовольнив позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 14  800,00 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу колегією суддів враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів  зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» на рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 10.08.2023 у справі № 911/1063/23 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Повернути до Господарського суду Київської області  матеріали справи № 911/1063/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                О.В. Тищенко