ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/10116/21  Номер провадження 22-ц/814/332/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко  Н.Л.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя : Триголов В.М.,
судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Полтави від 05 квітня 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання , -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що отримані за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.04.2014 по 31.09.2021 в сумі 80089,96 грн, інфляційні втрати в сумі 3857,52 грн, 3 % річних в сумі 1676,42 грн.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано що він проживає за іншою адресою, де сплачує комунальні послуги. Також ОСОБА_1 вважає, що позовні вимоги пред`явлені поза межами строків позовної давності.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.03.2023 справу прийнято до провадження суду.
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 05 квітня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: АДРЕСА_1 ,, за період з 02.11.2018 по 02.09.2020 в розмірі 24585,78 грн, інфляційні втрати в сумі 3379,40 грн, 3 % річних в сумі 1436,82 грн, всього 29402 грн. солідарно.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які отримані за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 02.09.2020 по 31.09.2022 в розмірі 13307,86 грн, інфляційні втрати в сумі 478,12 грн, 3 % річних в сумі 179,42 грн, всього 13965 грн 40 коп.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою , яка мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповним дослідженням доказів , що мають значення для вирішення справи.
В обґрунтування скарги зазначено, що позивачем як і судом першої інстанції у рішенні вказано невірну адресу , оскільки квартири з номером АДРЕСА_2 не існує.
Окрім того , у власності відповідача з 15 листопада 2019 року перебуває квартира АДРЕСА_3 , де він проживає та сплачує комунальні послуги. 
Також , апелянт зауважує, що з незрозумілих причин нарахування відбувалось на чотири особи , тоді як відповідачами по справі є лише дві особи. 
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 05 квітня 2024 року , та ухвалити нове , про відмову у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в повному обсязі.
Від позивача КП «Харківські теплові мережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому підприємство просило залишити рішення без змін , а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму  для  працездатних осіб, крім тих, які не  підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються  судом  апеляційної інстанції без  повідомлення  учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
Так, за змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п.5).
Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з частиною першоюстатті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» визначено,що індивідуальний споживач -фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі (п. 5, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»).
Оскільки квартира АДРЕСА_4 забезпечувалася послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП «Харківські теплові мережі» та за які нараховано відповідну оплату, а відповідачі не надали належних доказів неправильності проведених позивачем розрахунків існуючої заборгованість за надані послуги, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. 
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що заборгованість в солідарному порядку з ОСОБА_1 слід стягувати до 02.09.2020, тобто до моменту зміни реєстрації місця проживання.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що суми заборгованості не підлягають стягненню з нього, оскільки він не являється споживачем, адже не проживав за вказаною адресою, однак, така позиція апелянта є хибною, оскільки частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Тобто, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, зобов`язані нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг.
З матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_1 зареєстрований з 11.08.2006 , дата вибуття 02.09.2020, що ним не заперечувалося. Тобто, ОСОБА_1 на законних підставах несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг за період коли остіннній був зареєстрований у житловому приміщенні.
Верховний Суд у своїй постанові від 02.09.2019 у справі №335/479/17 у справі за аналогічних правовідносин (стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) зазначив, що оскільки позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, а відповідачі ними користувалися, а тому зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що стверджує про те, що вони є користувачами наданих послуг.
Крім того, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 визначено, що споживач має право на зменшення розміру плати, зокрема, у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Тобто, відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб не є підставою для несплати вартості послуг з централізованого теплопостачання, а може слугувати лише підставою для зменшення розміру плати.
З огляду на що , суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи скаржника щодо невірного розрахунку заборгованості оскільки він був здійснений на 4 особи , адже в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення позивача про відсутність осіб, чи вибуття їх із місця проживання за адресою  АДРЕСА_5 . 
Окрім того , з січня 2022 року , у зв`язку із отриманням КП «Харківські теплові мережі» відомостей про вибуття ОСОБА_1 , та інших осіб , позивачем було проведено коригування нарахувань за послуги гарячого водопостачання з 4 осіб на одну.
Відтак , не заслуговують на увагу аргументи апелянта щодо неправомірності нарахування заборгованості на 4 осіб, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення позивача про вибуття та смерть споживачів послуг за адресою  АДРЕСА_5 .
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог із застосуванням строку позовної давності , та з урахуванням зміни ОСОБА_1 свого місця реєстрації з 02.09.2020 , є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 05 квітня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді:   А.І. Дорош

О.А. Лобов