УХВАЛА
05 червня 2024 року
м. Київ
справа № 712/10679/22
провадження № 61-7252ск24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення цивільної дієздатності та звільнення від повноважень опікуна,
ВСТАНОВИВ:
У травні  2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року.
Вивчивши подану касаційну скаргу, суд дійшов висновку про її повернення особі, яка її подала, з огляду на такі підстави.
Приписи пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначають, що касаційна скарга повинна містити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1)     справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2)     в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3)     судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4)     судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5)     справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6)     судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8)     суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1)     суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2)     суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3)     суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4)     суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Узагальнені посилання заявника на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права не є належним виконанням вимог процесуального закону щодо зазначення та обґрунтування підстав касаційного оскарження. Водночас мотиви касаційної скарги не містять посилань на підстави касаційного оскарження та їх нормативно-правове обґрунтування.
Згідно з приписами частини першої статті четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
З огляду на імперативну вказівку процесуального закону касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Повернути касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення цивільної дієздатності та звільнення від повноважень опікуна.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                      І. В. Литвиненко