ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" квітня 2024 р.                                                     Справа №914/2461/23

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                   Бойко С.М.,
суддів:                                                                                           Бонк Т.Б.,
                                                                                                    Якімець Г.Г., секретар судового засідання Гавриляк І.В.
явка представників сторін:
від позивача – Мазур Д.Г.
від відповідача –  Заіка О.О., Трянова І.В., Медик О.І.

розглянув апеляційну скаргу Міністерства оборони України за № 28 від 09.01.2024
на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2023, суддя Манюк П.Т., м. Львів, повний текст рішення складено – 21.12.2023
за позовом Міністерства оборони України, м. Київ
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Львівський радіоремонтний завод”, м. Львів
про стягнення 551 724, 45 грн.
В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог
15.08.2023 Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Львівський радіоремонтний завод” (надалі – ТОВ “Львівський радіоремонтний завод”) про стягнення 551 724, 45 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору про закупівлю послуг за державні кошти за № 370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022, відповідач виконав відновлювальні роботи з порушенням строків:
щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) на 59 днів – тому підлягає стягненню штраф 7% в розмірі 290 778, 67 грн. та пеня в розмірі 245 084, 88 грн.
щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Р23443) на 6 днів – тому підлягає стягненню пеня в розмірі 15  860,90 грн.
Таким чином, загальна сума стягнення за порушення умов договору про закупівлю послуг за державні кошти за № 370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022 складає 551 724,45 грн. (290 778, 67 грн. + 245 084, 88 грн. + 15  860,90 грн.).
Правовими підставами позову зазначає ст. ст. 509, 526, 530, 610 ЦК України, ст.ст. 193, 218, 230, 231 ГК України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2023 позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Львівський радіоремонтний завод» на користь Міністерства оборони України 35 308, 84 грн. пені та 1 059, 27 грн. судового збору. 
Щодо стягнення пені за порушення строку відновлювальних робіт по виробу ЗРК «ТОР» БМ 9А330 зав. № Р23443 – провадження в справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки відповідачем після відкриття провадження по справі сплачено 18  504,39 грн., що підтверджується платіжною інструкцією за № 2487 від 01.09.2023.
Щодо стягнення штрафу за порушення строку відновлювальних робіт по виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) – в задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що прострочка виконання відповідачем ремонтно-відновлювальних робіт ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) становить 17 днів за період з 14.10.2022 по 31.10.2022, а не понад тридцять днів як встановлено договором (п. п. 7.2 договору), з якого мало б відбутися нарахування штрафу.
Щодо стягнення пені за порушення строку відновлювальних робіт по виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) – яка заявлена позивачем у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення (п. 7.2 договору), в сумі 245 084, 88 грн., то місцевим господарським судом встановлено, що прострочка виконання відповідачем ремонтно-відновлювальних робіт ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) становить 17 днів за період з 14.10.2022 по 31.10.2022, в тому розмір пені повинен становити 70  617,68 грн. 
При цьому, місцевим господарським судом зменшено розмір пені на 50 відсотків до суми 35 308, 84 грн., за наявності обставин, передбачених в ст.233 ГК України  та ст. 551 ЦК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі позивач (Міністерство оборони України) просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в стягненні з ТОВ «Львівський радіоремонтний завод» 209  776,04 грн. пені та 290  778,67 грн. штрафу та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному об`ємі, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:
-помилковим є висновок місцевого господарського суду про те, що прострочення ремонтно-відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) відбулося в період з 14.10.2022 по 31.10.2022;
-вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, судом не враховано, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни з метою відсічі та стримування збройної агресії російської федерації,  що є наслідком відсутності підстав для зменшення штрафних санкцій згідно зі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України.
Узагальнені заперечення відповідача
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заперечує доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
В обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу посилається на те, що відповідно до акту приймання-передачі військового майна від 13.10.2022 № 36 виріб 9А330 ЗРК «ТОР» 9КЗЗО заводський № Н44358 (в належній комплектації) переданий військовою частиною НОМЕР_1 відповідачу для ремонту лише 13.10.2022.
При цьому зазначив, що за умовами договору початок строку передання установок на ремонт обчислюється з часу передачі комплекту до них. 
У судове засідання 17.04.2024 з`явилися учасники справи. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду скасувати та позовні вимоги задоволити в повному об`ємі.
Представники відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду – без змін.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини
21.06.2022 Міністерством оборони України (замовник за договором) та ТОВ «Львівський радіоремонтний завод» (виконавець за договором) укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/175 (надалі – договір) за змістом якого виконавець зобов`язується надати замовникові послуги, перелік яких вказаний у договорі за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги (п. 1.1 договору).
Пунктом 3.1 договору, з урахуванням додаткової угоди від 23.12.2022 № 2 встановлено, що загальна вартість закупівлі послуг за цим договором визначається відповідно до Протоколу погодження договірної ціни на надані послуги та за цим договором становить 9 321 366 (дев`ять мільйонів триста двадцять одна тисяча триста шістдесят шість) гривень 36 копійок з урахуванням податку на додану вартість, який становить 1 553 561 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят три тисячі п`ятсот шістдесят одна) гривня 06 копійок, за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 020 кошторису Міністерства оборони України.
Пунктом 5.1 договору передбачено, що терміни надання послуг по кожному виробу наведені у календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору, в редакції, передбаченою додатковою угодою від 21.06.2022 № 2), зокрема, послуги з відновлювального ремонту ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) до 01.09.2022, а послуги з відновлювального ремонту ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Р23443) до 01.07.2022.
У пункті 5.24 договору сторони погодили, що акт приймання - передачі військового майна (додаток 8 до договору) є підтвердженням завершення зобов`язання виконавця по наданню послуг з ремонту виробу. Дата підписання акту приймання - передачі уповноваженою посадовою особою військової частини вважається датою завершення надання послуг з ремонту.
Відповідно до п. 5.6 договору вироби, що передаються в ремонт, повинні бути в обов`язковій комплектності, якою визначається їх працездатність, незалежно від технічного стану складових.
Згідно з пунктом 7.2. договору, за порушення терміну виконання зобов`язання з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 7.7. договору, сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове чи повне невиконання обов`язків за договором, якщо доведуть, що невиконання зобов`язань викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулась поза контролем сторін і виникла після укладання договору. Продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений, або розірваний за згодою сторін.
Згідно із пунктом 10.1 договору, який набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31 грудня 2022 року, а з питань фінансових розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому договору.
Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафу за порушення умов договору про закупівлю послуг за державні кошти за № 370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022 щодо виконання відновлювальних робіт з порушенням строків, а саме:
щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) на 59 днів –штраф 7% в розмірі 290 778, 67 грн. та пеня в розмірі 245 084, 88 грн.
щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Р23443) на 6 днів –пеня в розмірі 15  860,90 грн.
Щодо нарахування пені, за порушення строків виконання відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Р23443), на суму 15  860,90 грн., судом першої інстанції закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за змістом якої господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, оскільки відповідачем після відкриття провадження по справі сплачено 18  504,39 грн., що підтверджується платіжною інструкцією за № 2487 від 01.09.2023 (т. 1 а.с. 23).
Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови в стягненні з ТОВ «Львівський радіоремонтний завод» на користь Міністерства оборони України 209  776,04 грн. пені та 290  778,67 грн. штрафу за порушення строків виконання відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358).
Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо відмови в стягненні з ТОВ «Львівський радіоремонтний завод» на користь Міністерства оборони України 290  778,67 грн. штрафу за порушення строків виконання відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) апеляційний господарський суд враховує наступне.
Відповідач зазначає, що при укладанні договору в частині ремонту і технічного обслуговування систем озброєння, а саме послуг з відновлювального ремонту виробу ЗРК «ТОР» БМ 9А330 зав, № Н44358, 1988 року випуску, термін визначався орієнтовно, оскільки виріб передавався виконавцю зі складу зберігання, розташованого під відкритим небом. Строки проведення відновлювального ремонту встановлювалося виходячи з потреби якнайшвидшої передачі вказаного виробу військам. Тому як і для інших виробів його дефектація проводилася зовнішнім оглядом, без проведення поглибленого дослідження технічного стану виробу. Проте, при розбиранні вузлів, блоків, агрегатів виявилось, що виріб № Н44358 потребував більше затрат в ремонті ніж інші два вироби, що підтверджується понесеними фактичними витратами при його відновленні.
Відповідно до акту приймання-передачі військового майна від 13.10.2022 за № 36, виріб ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) переданий військовою частиною відповідачу для ремонту 13.10.2022 (т. 1 а.с. 186).
У акті приймання-передачі військового майна від 13.10.2022 за № 36 зазначено, що виріб 9А330 БА.076.185 зі складу ЗРК ТОР 9К330 заводський номер № Н44358, 1988 року виготовлення, потребує ремонтно-відновлювальних робіт та приведення параметрів апаратури у відповідність до вимог експлуатаційної документації. Також зазначено, що виріб 9А330 заводський № Н44358, 1988 року виготовлення укомплектований блоками апаратури відповідно технічної документації.
Таким чином, актом приймання-передачі військового майна від 13.10.2022 за № 36 підтверджується дата передачі виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) для закінчення виконання ремонтно-відновлювальних робіт та приведення параметрів апаратури у відповідність до вимог експлуатаційної документації.
Згідно з п. 5.6 договору вироби, що передаються в ремонт, повинні бути в обов`язковій комплектності, якою визначається їх працездатність, незалежно від технічного стану складових.
Таким чином, відповідно до п. 5.6 договору, виріб 9А330 БА.076.185 заводський номер № Н44358 передано відповідачу зі складу ЗРК ТОР 9К330 у відповідній комплектності – 13.10.2022.
Відповідно до протоколу В4-6133/1 пред`явницьких випробувань машини 9А330 заводський № Н44358, вбачається, що випробування зазначеної машини відбувалися 27.10.2022 (т. 1 а.с. 181-183) та зроблено висновок, що бойова машина відповідає вимогам рег. № В4-6102 і може бути пред`явлена 4762 ГВП МОУ.
Згідно з актом приймання-передачі військового майна від 31.10.2022 № 31/10 (т. 1 а.с. 46) кінцевою датою передачі з ремонту виробу 9А330 заводський № Н44358 є 31.10.2022. 
Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що прострочення ремонтно-відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) відбулося в період з 14.10.2022 по 31.10.2022 року та становить 17 днів, а тому відповідачем не вчинено порушення строку затримки виконання ремонтних робіт на строк більше 30 днів, як передбачено п. 7.2. договору (за прострочення терміну виконання зобов`язання понад тридцять днів з виконавця додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості).
З цих підстав, прострочення виконання відповідачем ремонтно-відновлювальних робіт виробу 9А330, заводський № Н44358 становить 17 днів за період з 14.10.2022 по 31.10.2022.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за прострочення ремонтно-відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358).
Тому доводи апеляційної скарги про помилковість висновку місцевого господарського суду в цій частині не відповідають встановленим обставинам по справі. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем також заявлено до стягнення пеню в розмірі 245 084, 88 грн. за порушення відповідачем умов договору про закупівлю послуг за державні кошти за № 370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022 щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) на 59 днів.
Судами встановлено, що прострочення ремонтно-відновлювальних робіт виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) відбулося в період з 14.10.2022 по 31.10.2022 року та становить 17 днів.
Таким чином, розмір пені за порушення відповідачем умов договору про закупівлю послуг за державні кошти за № 370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022 щодо ремонту виробу ЗРК ТОР БМ 9А330 (зав. № Н44358) на 17 днів становить 70  617,68 грн.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на те, що судом не враховано, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни з метою відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, що є наслідком відсутності підстав для зменшення пені згідно з ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Правовідносини із застосування неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями ГК України та ЦК України.  
Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка (пеня) є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки (пені) як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Водночас застосування неустойки (пені) має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 233 ГК України  у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
За  частиною другою статті 233 ГК України  якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Подібні норми також містить  частина третя статті 551 ЦК України,  яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Положення частини третьої статті 551 ЦК України  надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (пені) є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України),  господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20), яка в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України.
Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18 та від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.
Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Така неустойка (пеня) стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
Водночас закріплений законодавцем в  статті 3 ЦК України  принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6,  627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.
Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених  цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.
За частиною другою статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).
За  частинами першою  та  другою статті 217 ГК України  господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні  санкції; оперативно-господарські санкції.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Отже, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09 листопада 2023 року в cправі № 902/919/22 та від 19 січня 2024 року в cправі №924/373/23, які в силу вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.
У справі, яка переглядається, вирішуючи питання зменшення пені, судом першої інстанції підставно враховані обставини на зменшення стягнення пені, а саме: проведення відповідачем оплати пені за порушення строку виконання послуг щодо виробу ЗРК «ТОР» БМ 9А330 зав. № Р23443 в розмірі 18 504, 39 грн., повне виконання запланованих робіт з ремонту виробу 9А330, заводський № Н44358 та незначні терміни прострочення виконання зобов`язання.
Апеляційним господарським судом також враховано відключення електроенергії в період з 21.06.2023 по 30.10.2023 (підтверджується службовою запискою головного інженера ТОВ «Львівський радіоремонтний завод», графіком відключення електроенергії та робочою книгою чергового по заводу, т. 1 а.с. 160, 161, 162-171) та тривалість оголошення повітряних тривог в період з 21.06.2023 по 30.10.2023 (підтверджується листом Департаменту з питань цивільного захисту за № 240/03/01 від 05.09.2023, т. 1 а.с. 142-143). 
Також судами враховано невеликий термін прострочення виконання зобов`язання (17 днів), повне виконання відповідачем зобов`язання щодо ремонту виробу за договором №370/3/5/6/1/67 від 21.06.2022, важкий фінансовий стан відповідача в результаті ракетних атак, часте відключення електроенергії та подане відповідачем клопотання про зменшення розміру нарахованої пені. 
Також апеляційним судом береться зо уваги та обставина, що засновником відповідача є Державний концерн "Укроборонпром", який у свою чергу засновано Кабінетом Міністрів України, до складу якого входить Міністерство оборони України. При цьому, предмет спору стосується стягнення державою, в особі Міністерство оборони України, штрафних санкцій зі створеної державою юридичної особи публічного права.
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України,  якими передбачено можливість зменшення розміру  штрафних санкцій, оскільки суд, оцінивши за внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази в сукупності обґрунтовано визначив, що такі обставини є винятковими та достатніми для зменшення пені. 
Таким чином, апеляційний господарський суд вважає обгрунтованим висновок місцевого господарського суду про застосування в цій справі надане право статтею 233 ГК України та частиною третьою статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру пені.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що місцевим господарським судом підставно зменшено пеню та відмовлено в позові щодо стягнення штрафу, знайшли своє підтвердження в судовому засідання та беруться судом до уваги.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення Господарського суду Львівської області прийняте з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.
Заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому апеляційний суд враховує їх як обґрунтовані.
Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга Міністерства оборони України за № 28 від 09.01.2024 підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта (відповідача) судового збору в розмірі 11  037,48 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за № 370/3/4 від 12.01.2024.
Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Міністерства оборони України за № 28 від 09.01.2024 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2023 в справі №914/2461/23 залишити без змін.
Судовий збір в розмірі 11  037,48 грн. покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя                                                             Бойко С.М.

Судді                                                                                           Бонк Т.Б.

                                                                                                    Якімець Г.Г.

Повний текст постанови складено 25.04.2024