ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа : 766/2516/23
провадження : 22ц/819/222/24

20 червня 2024 року м. Херсон

       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя – доповідач), 
судді : Базіль Л.В, 
Приходько Л.А., 
секретар судового засідання: Доброва К.О.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2024 року, постановлене під головуванням судді Зуб І.Ю. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини,
встановив:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини.
Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2002року по 21 липня 2010року, який за рішенням Суворовського районного суду Херсонської області розірвано.
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю.
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 січня 2011 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 листопада 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 досяг повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, аліменти з позивача стягуються на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини від його доходу. 
Позивач зазначив, що на даний час існують обставини, передбачені ст.192 СК України, які дають підстави для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Зазначив, що 12 лютого 2021 року уклав шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_8 . Дружина позивача – ОСОБА_9 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. До квітня 2023 року дружина отримувала грошову допомогу від держави у зв`язку із народженням дитини, а починаючи з квітня 2023 року, не отримує жодного доходу. 
У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022року військ рф на територію України, позивач разом зі своєю родиною був вимушений переїхати з м.Херсона до іншого міста, де винаймає житло, вартість оренди якого становить 18000,00грн. щомісячно.
Старший син ОСОБА_6 продовжує навчання на контрактній основі, вартість якого становить 18788,00 грн. на рік, які сплачує позивач. Також зазначив, що на утриманні позивача перебувають батьки: мати – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та вітчим – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проживають в м. Херсоні, єдиним джерелом їх доходів є пенсія. Мати позивача хворіє, має ряд хронічних захворювань, в зв`язку із чим виникає необхідність у придбанні дорогих за вартістю ліків. 
Вказав, що відповідач разом з молодшим сином знаходяться в Ірландії, куди змушені були переїхати внаслідок повномасштабного вторгнення військ рф, де держава забезпечує громадян України безкоштовним житлом та соціальною допомогою.
ОСОБА_1 просив зменшити розмір стягнутих з нього на користь відповідача згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона відт12 січня 2011року аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини від усіх видів його заробітку до 1/10частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2024 року у задоволені позову відмовлено. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що його стан здоров`я, чи зміна сімейного стану або наявність інших дітей суттєво впливає на спроможність виконувати батьківські обов`язки по утриманню неповнолітньої дитини. На час розгляду справи позивач не надав доказів на підтвердження його доходів та доходів членів його родини. Не надано доказів про перебування дружини позивача - ОСОБА_9 на повному утриманні чоловіка та не отримує інших доходів. 
Суд також врахував відсутність доказів на підтвердження факту перебування матері позивача, яка є пенсіонером, на утриманні сина. При цьому суд звернув увагу, що згідно відомостей з декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, позивач отримав від матері ОСОБА_10 в подарунок 300 000,00грн. та 200 000,00грн., що спростовує доводи про необхідність утримувати непрацездатну матір. 
Суд зважив на те, що позивач є особою працездатного віку, отримує постійний стабільний дохід, досягнення старшою дитиною повноліття зменшило грошове навантаження зі сплати аліментів, оскільки позивач наразі сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від отриманих доходів, замість попередньо присуджених у розмірі 1/3 частини. 
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач, діючи через свого адвоката Пацалову Т.В., подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду від 29 квітня 2024 скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
       Зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясовані обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки наданих доказів, не доведено обставини, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив надані докази, які підтверджують настання суттєвих змін матеріальне становище позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітньої дитини. Зокрема, суд не врахував доводи позивача про те, що:
-на його повному утриманні перебувають син – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружина – ОСОБА_9 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та з квітня 2023 року не отримує жодних доходів, що підтверджується довідками Пенсійного фонду України форми ОК-5, ОК-7; 
-позивач здійснює оплату вартості навчання старшого сина - ОСОБА_4 , починаючи з 2021 року. Кошти на навчання позивач перераховує на картковий рахунок сина, який особисто оплачує вартість навчання, так як вже є повнолітньою особою; 
-неповнолітній син – ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю у ОСОБА_12 , де їм надано безкоштовне житло та перебуває на повному соціальному забезпеченні за програмою захисту осіб, постраждалих внаслідок воєнних дій в Україні, отримуючи соціальну допомогу у розмірі приблизно 500 євро щомісячно;
-1/6 частина аліментів від середньомісячного доходу позивача у грошовому виразі становить 17 844,67 грн., що значно перевищує потреби 15-річної дитини з урахуванням витрат на харчування, придбання одягу, канцелярського приладдя та ін. Вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/10 частини від доходу позивача, щомісячно, є достатньою сумою для забезпечення гармонійного розвитку дитини; 
-позивач винаймає житло, вартість якого складає 18000,00 грн. на місяць, що дорівнює середній ціні оренди житла у м. Дніпрі зі всіма зручностями. Оренда житла є вимушеною мірою позивача, оскільки в зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф на територію України та окупацією м.Херсона та Херсонської області позивач разом зі своєю родиною, був вимушений покинути місце свого постійного проживання у м. Херсоні; 
-матір позивача є пенсіонером та має хронічні захворювання, які вимагають значних матеріальних витрат на лікування, які надає їй позивач.
Щодо факту отримання позивачем від матері подарунків у вигляді 300000,00грн. та 200000,00 грн., зазначив, що подарунки були здійсненні не на момент розгляду справи, а на той момент, коли матір позивача мала можливість, за рахунок власних заощаджень, матеріально допомогти заявнику в зв`язку з тяжкими обставинами, що склались: вимушеним переселенням, втратою житла, побутових речей. На даний час ситуація суттєво змінилась і батьки позивача знаходяться на його утриманні, що є також однією з підстав для зменшення розміру аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Лігачова Н.С., яка  діє від імені ОСОБА_3 , вказала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними, у зв`язку з їх недоведеністю перед судом. 
Послалася на те, що з наданих позивачем доказів вбачається, що він один раз здійснив оплату вартості навчання старшого сина у вищі у 2021році, що спростовує посилання ОСОБА_1 про здійснення ним оплати вартості навчання сина за контрактом за період 2022-2024р.
Надані до позовної заяви квитанції не підтверджують понесені витрати на оренду житла, оскільки в призначенні платежу не міститься посилання щодо об`єкта оренди. Сплата орендної плати за винайм житла не свідчить про значне погіршення майнового стану позивача, оскільки вибір об`єкту оренди певної вартості є вільним вибором особи, а тому не може рахуватися, як підстава для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Зазначила про відсутність доказів щодо доходів батьків позивача та їх потребу у отриманні сторонньої матеріальної допомоги та понесенням позивачем у зв`язку з цим відповідних витрат.
Вважає, що ОСОБА_1 не доведено наявність у нього значних змін матеріального становища, сімейного стану або стану здоров`я, які б впливали на його спроможність сплачувати аліменти у присудженому до стягнення розмірі, який навіть при наявності дитини від іншого шлюбу, не є завищеним, за відсутності правових підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідача, пояснення адвокатів сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Сторони з 02 серпня 2002року по 21 липня 2010року перебували у зареєстрованому шлюбі; мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 15). Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю.
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 січня 2011 року з позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 листопада 2010 року і до досягнення повноліття (а.с.10). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досяг повноліття. Відповідно до контракту від 01вересня 2022 року, ОСОБА_4 навчається в приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом», вартість навчання за рік становить 18788,00 грн. Відповідно до платіжних інструкцій про оплату за навчання, на рахунок закладу освіти позивачем у 2021році перераховано кошти в розмірі 8560,00 грн. та 9570,00 грн.( а.с.13, 14). 
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку. 
З довідки АТ КБ «Приватбанк» від 13 березня 2024року встановлено, що протягом 2022-2024р. позивачем щомісячно здійснювалися перекази на карткових рахунок відповідача у розмірі по 12550грн. (а.с.126-128). 
12 лютого 2012року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , від шлюбу має сина – ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.17, 19). 
Згідно відомостей з Пенсійного фонду України щодо застрахованої особи, ОСОБА_9 отримувала періодичні доходи протягом 2017, 2021-березня 2023 років (а.с.20, 21).
За договором оренди від 25 травня 2022 року позивач винаймає житло в м.Дніпро, вартість оренди становить 18000,00 грн. на місяць (а.с.22).
Відповідно до довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області за період з 09 травня 2022 року по 31 травня 2023 року, суддівська винагорода ОСОБА_1 склала 1284815,81грн. (з урахуванням сплати податків та обов`язкових внесків) – а.с.11. 
Мати позивача – ОСОБА_10 є пенсіонером за віком. До матеріалів справи надано три висновки медичних обстежень ОСОБА_10 , які вона пройшла у 2020 та 2022роках (а.с.28-31).
Згідно відомостей з декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави за 2022р., позивач одержав від матері ОСОБА_10 в подарунок 300 000,00грн. та 200 000,00грн. (а.с.113-145)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства).
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).
Згідно зі ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Частиною першої статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від15травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства ,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значною зміною матеріального стану платника аліментів, він може звернутися до суду із заявою про зміну (зменшення) їх розміру. Значна зміна матеріального становища платника аліментів може бути підставою для вимоги про зміну розміру аліментів - але ці обставини підлягають, відповідно до вимог частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, доказуванню.
Звернувшись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син ОСОБА_8 , 2021 року народження; дружина – ОСОБА_9 перебуває на його повному утриманні; у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України позивач разом з сім`єю був вимушений залишити постійне місце проживання та переїхати до м.Дніпро, де винаймає квартиру, тощо.
В ході розгляду справи суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку, що навіть за наявності змін в особистому житті позивача, його матеріальний стан значною мірою не погіршився, а отриманий дохід повною мірою дозволяє сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у присудженому до сплати розмірі.
Такий висновок місцевого суду узгоджується з практикою Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, який неодноразово вказував, що саме по собі народження дитини в іншому шлюбі та створення нової сім`ї не є безумовною підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.
Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Стверджуючи про наявність понесених позивачем додаткових витрат на утримання матері, яка перебуває на пенсійному забезпечені та вітчима, суд першої інстанції правильно вказав на те, що  ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів перебування на його утримані непрацездатних батьків, ці обставини не знайшли підтвердження й під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Так, матеріали справи містять документи щодо трьох медичних обстежень ОСОБА_10 у 2020 та в 2022роках, документально підтверджених доказів про стан здоров`я матері на час розгляду справи не надано, як і не надано доказів про її доходи, надання позивачем матеріальної допомоги батькам, тощо.
Окрім того, перебування неповнолітньої дитини – ОСОБА_1 за кордоном та отримання відповідачем соціальної допомоги на дитину, не позбавляє батьків обов`язків по утриманню дитини.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок не доведення позивачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують 
Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду від 29 квітня 2024року, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.
Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2024 року залишити без задоволення.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
       Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року. 

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко
Судді:                                                                           Л.В. Базіль
Л.А. Приходько