УХВАЛА
10 червня 2024 року
м. Київ
справа № 202/2174/23
провадження № 51-2894 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року,
встановив: 
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень судом касаційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
У касаційній скарзі, зокрема, зазначаються обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Захисник, як убачається зі змісту касаційної скарги, заперечує відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилається на неповноту судового розгляду, не погоджується з оцінкою доказів, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Також, зазначаючи про незаконність судових рішень, захисник не посилається на конкретні порушення закону, які, на його думку, були допущені судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні судових рішень щодо ОСОБА_5 з огляду на положення ст. 438 КПК.
Крім того, захисник у своїй касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та просить закрити кримінальне провадження щодо останнього, однак при цьому у касаційній скарзі відсутнє посилання на жодну з підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КПК. Також і в описовій частині скарги захисник не обґрунтовує такого прохання з посиланням на відповідні положення закону.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання нею ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                ОСОБА_3