Справа № 463/3705/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/542/24                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                24 травня 2024 року м.Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Марко О.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1   на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 402630 грн.
Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4026 грн. 30 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24000 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2023 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави, в сумі 401630 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4016 грн. 30 коп. судових витрат.
10.01.2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 50000 грн., на підтвердження чого долучив договір про надання правової допомоги від 23.01.2023 року, додаток №1 до договору від 23.01.2023 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 26.12.2023 року.
В обгрунтування заявлених вимог покликався на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат, незважаючи на те, що на виконання вимог ЦПК України, у позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складає 24000 грн. і докази понесених витрат позивачем будуть надані пізніше.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 23.01.2023 року, сторони цього договору погодили вартість правової допомоги – 4000 грн. за одну годину надання правової допомоги. Так, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 26.12.2023 року, обсяг правової допомоги складав 12 год. 30 хв., тому розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 50000 грн.
Наголошує, що у пункті 4 додатку №1 зазначено, що оплата за надані юридичні послуги здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням Личаківського районного суду м. Львова законної сили, відтак, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Звертає увагу, що витрати, понесені позивачем за час розгляду справи, є фактичними, неминучими, а їх розмір обгрунтованим, що підтверджується матеріалами справи.
Щодо аргументу суду про неповідомлення позивачем поважності причин неможливості подання доказів понесення витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів, то зазначає, що у зв`язку з тим, що судові дебати за правилами спрощеного позовного провадження не проводяться, тому позивач був позбавлений обов`язку заявити у суді про те, що докази, які підтверджують понесення судових витрат, будуть подані до суду пізніше разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Вважає, що сама по собі відсутність документа, найменованого «детальний опис робіт», не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки в акті приймання-передачі наданих послуг від 26.12.2023 року, міститься як опис наданих послуг, згідно з договором, так і кількість витраченого часу.
За позицією апелянта, вартість наданих послуг була зазначена у додатку до договору, що у своїй сукупності (акт приймання-передачі наданих послуг та додаток) становлять детальний опис робіт у відповідності до вимоги ЦПК України. 
В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.05.2024 року, є дата складення повного судового рішення – 24.05.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною першою статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст.246 ЦПК).
У частині третій статті 246 ЦПК України вказано, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що до позовної заяви позивач долучив лише договір про надання правової допомоги від 23.01.2023 року (а.с.17-20), в якому відсутня інформація про надання правничої допомоги саме у даній справі, окрім того, як правильно вказав суд першої інстанції, позивач не подав заяви із зазначенням поважності причин не подання доказів по даному виду судових витрат і не вказав про це у позовній заяві, а лише повідомив, як того вимагає процесуальний закон (п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України), про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в розподілі витрат на правничу допомогу, про що зазначив в мотивувальній частині рішення, ухваленого за наслідками вирішення спору, тому обгрунтовано відмовив у прийнятті додаткового рішення за заявою позивача, яку він подав після завершення розгляду справи.
Безпідставними є покликання сторони позивача на те, що справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні і їхня сторона не мала можливості подати заяву про судові витрати до закінчення судових дебатів, оскільки сторона позивача не з`являлась у судові засідання, в тому числі й у режимі відеоконференції, і в поданих до суду заявах не доводила суду до відома інформації про поважність причин неподання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
       Таким чином, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення даного питання, ніж тих, що дійшов суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в ухваленні додаткового рішення, доводи апеляційної скарги не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 24 травня 2024 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                                                 А.В. Ніткевич