Номер провадження: 22-ц/813/3934/24 
Справа № 521/21596/23
Головуючий у першій інстанції Сегеди О.М.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.05.2024 року                                                                 м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                               Назарової М.В.,
суддів:                                         Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,
за участю секретаря                  Лупши В.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Сегеди О.М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,   
         
                                       в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що сторони у справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 травня 2011 року виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, актовий запис № 08.
Від вказаного шлюбу сторони мають троїх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з матір`ю. 
Оскільки подружжя через погіршення відносин не має можливості роз`їхатися, батько та матір мешкають за однією адресою, проте кожен живе своїм життям, спільне господарство не ведуть.
Між відповідачем та дітьми склалися гарні стосунки, тому позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу в здійснені його прав та обов`язків щодо їх дітей.
Стверджувала, що на протязі останнього року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Діти повністю перебувають на її утриманні.
Позивачка вважає, що відповідач може надавати на утримання дітей матеріальну допомогу, оскільки є працездатною та здоровою особою. Крім того, у нього є власне маршрутне таксі (автобус) в м. Одесі, на якому він займається перевозками та отримує дохід, а також автомобіль на якому він таксує також отримує дохід.
Вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей з урахуванням їх віку та інтересів до досягнення дітьми повнолітнього віку.
Посилаючись на вищевказані обставини та норми Сімейного Кодексу України, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 3500,00 на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повнолітнього віку.
28 листопада 2023 року відповідач надав до суду заяву про визнання позову та просив суд задовольнити позовні вимоги, яку написав власноруч (а.с. 59).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в розмірі 3500 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до  ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вирішено судові витрати.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року змінити в частині розміру аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 3500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 вересня 2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення кожною дитиною повноліття.
Доводами апеляційної скарги є те, що позивачка ОСОБА_1 тривалий час живе своїм життям та своїми інтересами, практично не буває дома, не займається вихованням дітей, з`являється дома в стані алкогольного сп`яніння, всі кошти, які позивачка отримує за офіційним місцем роботи, витрачає на свої ж потреби, не зважаючи на потреби дітей. 
Скаржник вважає, що стягнуті з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 не будуть використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дітей.
Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що він протягом багатьох років подружнього життя забезпечував дітей всім необхідним самостійно, коли позивачка ОСОБА_1 була домогосподаркою, досить довгий час не мала постійного чи офіційного доходу, займалася виключно вихованням дітей.
Із початком повномасштабної військової агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року, за вказівкою керівництва за основним місцем роботи, відповідач знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати з угодою сторін до моменту закінчення воєнного стану, що підтверджується довідкою з місця роботи, ніяких офіційних доходів не має.
Твердження позивачки про те, що відповідач має постійний дохід на рівні не нижче 20000 грн у зв`язку з тим, що має власне маршрутне таксі в м. Одесі, є хибним, оскільки з довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Віраж» від 20 грудня 2023 року № В-00000029, дохід відповідача за період з 01 вересня 2021 року 28 лютого 2022 року склав 34741,18 грн.
Таким чином, визначений судом загальний розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей складає 10500 грн, що значно перевищує розмір офіційного доходу відповідача.
Щодо твердження позивачки, що відповідач має сірий автомобіль Mercedes-bens, яким постійно користується та таксує, не відповідає дійсності та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, оскільки ніколи не займався наданням послуг з перевезення пасажирів у приватному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.
Позивачка та її представник апеляційну скаргу не визнали.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час ті місце розгляду справи, до суду не з`явився, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 травня 2011 року виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13).
В період шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими на підставі відповідних актових записів про народження дітей (а.с. 14, 15, 16, 17, 18).
Встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Батько проживає за однією адресою із дітьми та позивачкою.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив, з урахування заяви відповідача про визнання позову, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі, на якому наполягає позивачка.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантує дітям право на гідний (належний) рівень життя. Пряма відповідальність за створення належних умов, в рівній мірі лежить на батьках, оскільки згідно норм сімейного законодавства батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дітей.
Відповідно до статей 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та\або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає 2272,00 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 2833,00 грн.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі предметом доказування по справі є обґрунтовування певної суми, в даному випадку – 3500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення нею повноліття.
Колегія суддів погоджує висновок суду про задоволення позову та стягнення аліментів саме у визначеному позивачкою розмірі з огляду на те, що така сума незначною мірою перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку, а також з огляду на те, що відповідач є працездатною здоровою людиною, який визнав позов про стягнення аліментів під час розгляду справи судом першої інстанції в повному обсязі, про що власноруч написав заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Вказане визнання позову та законність підстав для такого є підставою для ухвалення судом рішення про задоволення позову.
По справі відсутні відомості про порушення чиїхось прав, свобод чи інтересів визнанням відповідачем позову.
Посилання в суді апеляційної інстанції представника відповідача на нерозуміння такого визнання та помилкову думку відповідача, що мають з нього бути стягнуті аліменти у розмірі 3500 грн на всіх трьох дітей, не заслуговує на увагу, оскільки для розуміння позову про стягнення аліментів не потребується спеціальних знань, а вимоги позову сформульовані чітко та в трьох абзацах щодо кожної дитини.
Тому у суду не було підстав для неприйняття вказаного визнання позову відповідачем.
Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що на даний час він не працює, то таке з огляду на вищенаведене не є підставою для відмови у задоволенні позову або його часткового задоволення, оскільки судом вірно враховано, що відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною особою, не має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб і має можливість повноцінно працювати, що свідчить про можливість забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і виконання обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, передбачених СК України.
Тому, визначений судом розмір аліментів, який не значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, передбачений частиною другою статті 182 СК України, цілком відповідає засадам регулювання сімейних відносин - справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, встановлених ч. 9 ст. 7 СК України .
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на можливе нецільове використання позивачкою аліментів не може бути взято до уваги, так як є припущенням, не підтверджено жодним доказом та протирічить позиції самого відповідача, який вважає обгрунтованим розмір аліментів на кожну дитину по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (мінімальний рекомендований законодавцем розмір аліментів), і в такому розмірі питань щодо нецільового використанні аліментних платежів у відповідача не виникає, що є алогічним.
Верховний Суд у Постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 751/13961 вказав на те, що саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 711/11054/17та від 17 травня 2021 року у справі № 552/3611/19
Надані відповідачем до апеляційної скарги документи апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони подані з порушенням вимог ЦПК України. ОСОБА_2 не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, вони датовані після ухвалення оскаржуваного рішення, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для надання доказів відповідачем не заявлено, а суд з власної ініціативи не вирішує таке.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що помилкові доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн щомісячно на кожну дитину.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 10 травня 2024 року.

Головуючий                                                                                  М.В. Назарова

Судді:                                                                                              О.Ю. Карташов
                                                                                      
                                                                                                         Н.В. Стахова