ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
                                                                                                               
17 квітня 2024 року 
м. Київ
 
справа № 303/4847/22
провадження № 61-8664св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                     Литвиненко І. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - Баняса Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на нерухоме майно та вилучення записів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони на нерухоме майно та вилучення записів.
 
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області рішенням від 14 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив у повному обсязі.
 
Закарпатський апеляційний суд постановою від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року - без змін.
 
Закарпатський апеляційний суд додатковою постановою від 12 червня                            2023 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката                           Баняса В. В. про відшкодування судових витрат на правничу допомогу задовольнив.
 
Стягнув з «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» та АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі по 2 750,00 грн з кожного.
 
Верховний Суд постановою від 22 лютого 2024 року касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року, постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року та додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 червня 2023 року залишив без змін.
 
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та її обґрунтування
 
01 березня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 7 000,00 грн, понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за подання відзивів на касаційні скарги банку.
 
Копію заяви надіслано АТ КБ «ПриватБанк» та представнику банку.
 
Заперечення на заяву ОСОБА_1 від АТ КБ «ПриватБанк» не надходило.
 
Позиція Верховного Суду та її нормативно-правове обґрунтування
 
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про задоволення цієї заяви.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
 
З огляду на підпункти «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2024 року, залишаючи касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2022 року, постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року та додаткову постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 червня 2023 року - без змін, не вирішив питання розподілу судових витрат, понесених                    ОСОБА_1 у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (провадження № 61-8664св23).
 
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.
 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу має містити у разі необхідності клопотання особи, яка подає відзив на касаційну скаргу.
 
У відзивах на касаційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» представник                               ОСОБА_1 - адвокат Адвокатського об`єднанням «НВ Траст Компані» Баняс В. В. заявляв клопотання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, а саме про стягнення з банку на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених останнім за подання відзивів на касаційні скарги у загальному розмірі 7 000,00 грн.
 
Відзиви надіслані учасникам справи і від АТ КБ «ПриватБанк»  заперечень щодо клопотань про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не надходили.
 
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявник подав такі докази: 
- договір про надання правничої (правової) допомоги від 24 серпня 2023 року № 24/08;
- додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 24 серпня 2023 року № 24/08;
- додаткову угоду від 26 вересня 2023 року № 2 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 24 серпня 2023 року № 24/08;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 29 лютого 2024 року;
- квитанцію про оплату від 30 серпня 2023 року № 225721464 на суму                                5 000,00 грн;
- квитанцію про оплату від 28 вересня 2023 року № 231086568 на суму                      2 000,00 грн (т. 2, а. с. 112-122).
 
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
 
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року                  № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
 
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);                            3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
 
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Матеріали справи не містять клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката Баняса В. В., які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.
 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року в справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18); від 19 лютого 2020 року в справі                                             № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19); від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21); від 07 липня 2021 року в справі                      № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
 
Таким чином, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Адвокатського об`єднанням «НВ Траст Компані» Баняса В. В. про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн за подання позивачем відзивів на касаційні скарги у цій справі  підлягають задоволенню.
 
Керуючись статтями 141, 183, 270, 271, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

 

ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву представника ОСОБА_1 - Баняса Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, задовольнити.
 
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені останнім за надання правничої допомоги у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 7 000,00 (сім тисяч) гривень.
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Є. В. Петров
 
            А. І. Грушицький 
                                                                                                
І. В. Литвиненко