СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року                                    м. Харків                                   Справа №922/2714/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А., 
за участю представників:
від апелянта ОСОБА_1 – адвокат Волошина Н.Л.,
від боржника ОСОБА_2 – адвокат Камінська А.А.,
від кредитора ФОП Краснікова П.І. - ФОП Красніков П.І. особисто,
арбітражний керуючий – Єрьоміна О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№750Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 (м. Харків, суддя Прохоров С.А., повний текст ухвали складено 11.03.2024),
за заявою ОСОБА_2 ,
до ОСОБА_2 ,
про визнання неплатоспроможним, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.07.2023 року у справі №922/2714/23 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 арбітражну керуючу Єрьоміну Ольгу Юріївну (свідоцтво №125 від 06.02.2013 року).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) у дохід Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795; Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA118999980313090106000026007, код класифікації доходів бюджету 21081100) 15 140,00 грн штрафу. Стягувач - Державна судова адміністрація України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795; Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA118999980313090106000026007, код класифікації доходів бюджету 21081100). Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
ОСОБА_1 із вказаною ухвалою суду не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить прийняти до розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 – задовольнити; ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу – скасувати; зупинити виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу в розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до розгляду Східним апеляційним господарським судом даної апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує наступне:
- на момент подання клопотання від 07.03.2024 про залишення заяви про відвід без розгляду, відомості щодо повторного автоматизованого розподілу заяви про відвід в Електронному суді були відсутні, як і були відсутні відомості про призначений склад суду, і саме враховуючи відсутність таких відомостей, супровідний лист у подальшому було адресовано Голові суду, в якого за словами працівників суду, знаходилась справа №922/2714/23 для подальшої передачі її на повторний автоматизований розподіл, а саме клопотання адресовано Господарському суду Харківської області, так як на час його подання склад суду, якому буде передано заяву ОСОБА_1 від 26.02.2024 не був визначений;
- дії ОСОБА_1 щодо подання клопотання від 07.03.2024 про залишення без розгляду заяви від 26.02.2024 про відвід судді Прохорова С.А., суд першої інстанції помилково розцінив як зловживання процесуальними правами;
- подання клопотання про залишення без розгляду заяви про відвід є абсолютним правом заявника, яке не залежить від волі інших учасників процесу та покликане на те, щоб не розглядати по суті подане ним клопотання;
- судом першої інстанції не було враховано те, що клопотання про залишення заяви про відвід судді Прохорова С.А. надсилалось до Господарського суду Харківської області до того, як було призначено новий автоматизований розподіл суду. І саме тому, останнє було адресовано голові суду з проханням передати клопотання складу суду, якому згідно з повторним автоматизованим розподілом буде передана для вирішення відповідна заява;
- місцевий господарський суд належним чином не обґрунтував причини застосування заходів процесуального примусу до апелянта, а також не вмотивував необхідність застосування найвищої міри процесуального примусу у вигляді штрафу за дії, які були вчинені апелянтом з метою реалізації передбачених законом процесуальних прав та покликані на залишення поданої раніше заяви від 26.02.2024 без розгляду. 
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2024 для розгляду справи №922/2714/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., судді Склярук О.І., Россолов В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх.№750Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.
Від ФОП Краснікова Павла Івановича надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5106 від 11.04.2024), в якому просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу – відмовити. 
В обґрунтування своєї позиції по справі кредитор зазначає наступне:
- нормами Господарського процесуального кодексу України чітко визначені підстави для залишення без розгляду заяви про відвід судді, а саме подання заяви з порушенням строків на її подання (в разі чого застосовуються наслідки пропуску процесуальних строків) та повторне подання заяви з підстав, розглянутих раніше, про що адвокат повинна бути обізнана, однак такої підстави для залишення заяви про відвід судді як за бажанням особи, що перед цим висловила недовіру суду, шляхом подання в подальшому заяви про залишення без розгляду її заяви про відвід, нормами чинного законодавства не передбачено;
- адвокат Власенка В.В. не повідомила суд про наявність направленої поштою заяви про відвід, що свідчить про зловживання процесуальними правами. Також, в засіданні 04.03.2024 не було повідомлено й про те, що така заява про відвід не підтримується більше;
- своїми діями, адвокат Волошина Н.Л. разом із заявником ОСОБА_1 , створили такі умови, за яких суд у справі про банкрутство, будучи фактично не обізнаним про наявність заяви про відвід, провів судове засідання у справі, та в разі якщо б за наслідками цього засідання суд вирішив по суті заяви, які в ньому розглядалися, судові рішення були б прийняті складом суду, якому заявлено відвід.
На електронну пошту суду від арбітражної керуючої Єрьоміної О.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5127ел.858 від 11.04.2024), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№750Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23; ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 залишити без змін.
Щодо поданого арбітражною керуючою відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вказує про наступне.
29.06.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України №3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - ЄСІТС, Закон №3200-IX). Цей Закон набрав чинності 21.07.2023.
Статтею 42 ГПК України передбачені права та обов`язки учасників справи, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частинами 5 та 6 статті 42 ГПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
За змістом розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3200-IX, зміни, що вносяться зазначеним Законом до ГПК України, вводяться в дію 18.10.2023, крім змін до підпунктів 17.3, 17.15 підпункту 17, підпункти 19.1, 19.2 підпункту 19 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, введення в дію яких відбулося одночасно з набранням Законом № 3200-IX чинності.
Згідно з новою редакцією статті 6 ГПК України, яка чинна з 18.10.2023 відповідно до Закону України № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Процесуальні наслідки, передбачені ГПК України у разі звернення до суду з документом особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (абзац 2 частини 6 статті ГПК України).
Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє особу права на подання документів до суду в паперовій формі, проте саме в електронній формі особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до пункту 7.52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №204/2321/22 вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Так, відповідно до пункту 10 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи-підприємці) реєструють такі кабінети в добровільному порядку.
Таким чином, поданий арбітражною керуючою – Єрьоміною О.Ю. відзив на апеляційну скаргу надісланий на електронну пошту суду, всупереч вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим залишається без розгляду. 
Від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення (вх.№5382 від 16.04.2024), в яких просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу – задовольнити; ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 по справі №922/2714/23 про застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу – скасувати.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5628 від 22.04.2024), в якому просить поновити процесуальний строк на подання відзиву; прийняти цей відзив та долучити його до матеріалів справи; у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу – відмовити. 
Щодо клопотання боржника про поновлення строку на подання відзиву колегія суддів вказує про наступне.
Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Частиною 8 ст. 165 ГПК України врегульовано, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 учасникам справи встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу. Вказаний строк є таким, що встановлений судом та відповідає встановленому законом строку.
Як вбачається з матеріалів справи, вказана ухвала доставлена до електронного кабінету ОСОБА_2 в системі «Електронний Суд» 26.03.2024 о 13:26 год.
Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Відзив на апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку представником боржника подано до суду через систему «Електронний Суд» 19.04.2024.  
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву у справі, боржник посилається на систематичні відключення електроенергії та інтернет зв`язку через посилені обстріли міста, що ускладнило для представника боржника вчасне складання і направлення відзиву до суду через підсистему «Електронний Суд».
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 13 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено у тому числі змагальність сторін, яка по суті виключається, якщо під час розгляду справи представлена позиція лише однієї сторони (учасника справи).
Право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена ст. 129 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Тому рішення суду будь-якої інстанції не може ґрунтуватися на доводах однієї сторони без вивчення та належної оцінки правової позиції іншої сторони.
Крім того, судова колегія оцінює як загальновідомі умови здійснення діяльності усіма суб`єктами в м. Харкові, де внаслідок постійних обстрілів з боку військових формувань держави-агресора дотримання звичайних процедур (у тому числі вчасне складання та подання процесуальних документів) є істотно утрудненим з огляду на спричинені обстрілами пошкодження інфраструктури, тривалі відключення електроенергії та зв`язку. З урахуванням наведеного суд задовольняє клопотання боржника про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу боржник – ОСОБА_2 вказує, що дії ОСОБА_1 , фактично свідчили про відсутність бажання ним розглядати подані заяви з кредиторськими вимогами до боржника, та були спрямовані на свідоме невиправдане затягування судового процесу, перешкоджали іншим учасникам процесу використовувати наявні засоби правового захисту, чим порушували права учасників та в своїй сукупності свідчили про намагання здійснити тиск на суд. На думку боржника доводи апеляційної скарги безпідставні та суперечать матеріалам справи, а саме, численне порушення норм процесуального права ОСОБА_1 і призвело до постановлення судом відповідної ухвали.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№750Х від 19.03.2024) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 до розгляду на 06.06.2024 о 10:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2024 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Н.Л. про участь ОСОБА_1 та його представника - адвоката Волошиної Н.Л. у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/2714/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів. Судове засідання у справі №922/2714/23, яке призначено на 06.06.2024 о 10:45 год та подальші судові засідання у даній справі ухвалено провести за участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Волошиної Н.Л. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.  
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2024 задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Камінської А.А. про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/2714/23, яке відбудеться 06.06.2024 о 10:45 год у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву.  Судове засідання у справі №922/2714/23, яке відбудеться 06.06.2024 о 10:45 год ухвалено провести за участю представника ОСОБА_2 - адвоката Камінської А.А. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. 
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.06.2024 представник апелянта - адвокат Волошина Н.Л. підтримала вимоги апеляційної скарги, просила скаргу задовольнити, ухвалу скасувати. Представник боржника, кредитор та арбітражна керуюча проти вимог скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - без змін.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 вх.№2507 від 29.01.2024 з грошовими вимогами до боржника.
Судове засідання з розгляду заяви призначено на 04.03.2024.
Також в цьому засіданні до розгляду призначена попередня заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. №31454 від 16.11.2023).  
В судовому засіданні з розгляду заяв ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника оголошено перерву на 11.03.2024. 
Після закінчення судового засідання з розгляду заяв ОСОБА_1 з грошовими вимогами, до суду, засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 (вх.№5921 від 04.03.2024) про відвід судді Прохорова С.А. Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що вона направлена ОСОБА_1 26.02.2024 в межах розгляду його заяви з грошовими вимогами до боржника вх.№2507 від 29.01.2024.
Ухвалою суду від 04.03.2024 заяву ОСОБА_1 (вх.№5921 від 04.03.2024) про відвід судді Прохорова С.А. призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.03.2024.
06.03.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Н.Л. (вх.№6164) про прийняття до розгляду та задоволення заяви ОСОБА_1 від 05.03.2024 про залишення без розгляду його заяви про відвід судді Прохорова С.А. у справі №922/2714/23.
Ухвалою суду від 06.03.2024 клопотання ОСОБА_1 вх.№6164 від 06.03.2024 про залишення без розгляду заяви про відвід судді Прохорова С.А. від 26.02.2024 (вх.№5921 від 04.03.2024) залишено без задоволення. Визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 , відвід судді Прохорову С.А. у справі №922/2714/23 (вх.№5921 від 04.03.2024) та передані матеріали справи №922/2714/23 на автоматизований розподіл, для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2024, вирішення питання про відвід судді Прохорова С.А., передано для розгляду судді Міньковському С.В., який не входить до складу суду, що розглядає справу.
Після здійснення автоматизованого розподілу заяви з вирішення питання про відвід судді Прохорова С.А., адвокатом Волошиною Н.Л. подано до суду клопотання про передачу клопотання ОСОБА_1 про залишення без розгляду його заяви від 26.02.2024 про відвід судді Прохорова С.А. у справі №922/2714/23, суду, якому згідно з повторним автоматизованим розподілом буде передана для вирішення відповідна заява.
Ухвалою суду від 11.03.2024 (суддя Міньковський С.В.) в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Прохорову С.А. у справі №922/2714/23 (вх.№5921 від 04.03.2024) відмовлено, а справу №922/2714/23 повернуто раніше визначеному складу суду для продовження розгляду.
Суд першої інстанції такі дії ОСОБА_1 розцінив як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, у зв`язку з чим постановив оскаржувану ухвалу.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для постановлення оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.
Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України.
У ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав та свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Зловживання процесуальними правами – це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.08.2019 у справі №905/945/18, від 16.10.2019 у справі №906/936/18 та від 06.05.2021 у справі № 910/6116/20).
Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у статті 2 ГПК України (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави).
Верховний Суд зазначив, що доволі важко провести межу між правомірною реалізацією власних прав і зловживанням правами, оскільки зовні вони виглядають однаково (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Право учасника справи за наявності сумнівів у безсторонності суду заявити відвід одному із суддів або всьому складу суду, що розглядають справу, закріплене законодавством і спрямоване на усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду і, як наслідок, забезпечення довіри до судових рішень.
Для гарантування того, що суд, який розглядає справу, є об`єктивним і неупередженим, чинне процесуальне законодавство встановлює порядок розгляду відводу, передбачений ст. 39 Господарського процесуального кодексу України.
ОСОБА_1 , реалізуючи своє передбачене господарським процесуальним законодавством право заявити відвід судді, звернувся до суду із відповідною заявою.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу. Якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути таку заяву.
Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань господарського судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії, з якими закон пов`язує настання таких наслідків, при цьому її дії мають штучний характер, тобто не ґрунтуються на об`єктивних обставинах. 
Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти умисні і несумлінні дії учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав усупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.
Заявлення ОСОБА_1 відводу не може вважатися зловживанням процесуальними правами, оскільки такі дії не мають системного характеру, а сама заява про відвід мотивована посиланнями на обставини, які заявник вважав обґрунтованими (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 у справі №214/2502/16-ц).
Процесуальні права надані законом особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №905/2065/16.
Між тим, зі змісту оскаржуваної ухвали не встановлено обставин, які свідчать про намір ОСОБА_1 затягувати розгляд справи чи створювати інші перешкоди. Неповідомлення ним у судовому засіданні обставин щодо надіслання відводу не може бути однозначно трактоване як умисні дії. Такі дії не свідчать про те, що це було зроблено з метою досягнення сторонніх цілей. Вказане додатково підтверджується надісланим суду клопотанням про залишення заяви про відвід без розгляду, що свідчить про відсутність наміру продовжувати розгляд цієї заяви. На думку колегії суддів, такі дії у сукупності можуть свідчити про недбалість ОСОБА_1 , але не про навмисне зловживання своїми процесуальними правами з певною метою.
Також суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 ні 04.03.2024, після проведення засідання, ні 05.03.2024 жодним чином не повідомив суд про те, що подана ним заява про відвід не підтримується, а лише в день засідання (06.03.2024), призначеного для розгляду заяви про відвід, було подано заяву про залишення без розгляду його заяви про відвід судді Прохорова С.А. Однак, суд не аргументував, чому це вважається порушенням. Відсутність негайного повідомлення про зміну позиції щодо відводу може бути пояснена різними обставинами, включаючи можливу недбалість, але це не є достатньою підставою для висновку про умисне затягування процесу або зловживання процесуальними правами. Тим більше, що мова йде про два дні, а фактично лише про один день.
Як вбачається із матеріалів справи, заява ОСОБА_1 про відвід надійшла до суду 04.03.2024 після судового засідання у справі та зареєстрована в системі Діловодство спеціалізованого суду 04.03.2024 о 15:20 год. Суд того ж дня – 04.03.2024 ухвалою призначив розгляд заяви про відвід в судовому засіданні на 06.03.2024. Згідно відомостей електронної справи, вказана ухвала підписана ЕЦП судді 04.03.2024 о 18:34 год. З поданого представником ОСОБА_1 – адвокатом Волошиною Н.Л. клопотання про залишення заяви про відвід без розгляду вбачається, що воно направлено до суду засобами підсистеми «Електронний Суд» 05.03.2024 та зареєстровано в системі Діловодство спеціалізованого суду 06.03.2024. Додана до клопотання представника заява про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді, підписана особисто апелянтом, датована також 05.03.2024. Вказаним спростовуються висновки суду першої інстанції про подання скаржником заяви безпосередньо в день судового засідання. Таким чином, з урахуванням викладених фактичних обставин та часових проміжків вчинення судом та учасниками справи процесуальних дій, колегія суддів зазначає, що у суду відсутні підстави стверджувати про необґрунтоване зволікання апелянта із направленням клопотання про залишення відводу без розгляду. З огляду на використання скаржником підсистеми «Електронний Суд», що дозволяє прискорити отримання судом документів від учасників справи, місцевий господарський суд не зазначив в який інший спосіб апелянт повинен реалізувати свої права та виконати відповідні обов`язки. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не навів переконливих аргументів, які б підтверджували наявність порушення або умисного зловживання з боку ОСОБА_1 .
Зазначення суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 просить голову суду здійснити дії щодо повторного розгляду клопотання, яке вже було вирішено по суті в судовому засіданні 06.03.2024, та вплинути на результати вирішення заяви про відвід судді, є безпідставним. Суд не навів переконливих аргументів щодо того, яким чином відповідні дії ОСОБА_1 могли б змінити результати розгляду клопотання та відводу. Більше того, з обставин справи не вбачається саме прохання щодо здійснення дій для повторного розгляду відповідного клопотання. З матеріалів справи вбачається лише намагання проінформувати суд про наявність заяви про залишення відводу без розгляду.
Відповідно до ст. 131 Господарського процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Заходами процесуального примусу, згідно зі ст. 132 Господарського процесуального кодексу України, є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.
Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч. 1 ст. 135 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість застосування місцевим господарським судом до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.
За змістом п.2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.
За таких обставин, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 скасуванню.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 11.08.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 №3684-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
З огляду на поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 273 ГПК України.
Керуючись статтями 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, ч.ч.2, 3 ст.277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2024 у справі №922/2714/23 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17.06.2024. 

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           В.В. Россолов  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук