П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/36302/23	

Категорія:108010000          Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:01.03.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "РИСОІЛ УКРАЇНА" звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області (далі – Укртрансбезпека) про: визнання протиправною та скасування постанови Укртрансбезпеки в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області №ПШ 021516 від 23 жовтня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем здійснено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля з напівпричепом. Однак, перевіряємий автомобіль не перебував та не перебуває у власності ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА". Встановлюючи перевізника відповідач виходив з ТТН, де в графі перевізник вказано ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА", а водій – ОСОБА_1 . Однак, при заповнені графи ТТН "автомобільний перевізник" ТОВ "Роздільнянський елеватор" невірно зазначено назву компанії та пункт призначення, що підтверджується листом від 06 вересня 2023 року. Тобто, ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" не є перевізником, а тому накладення адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн. є протиправним. 
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВЕД ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" є 52.24 Транспортне оброблення вантажів, 52.29 Транспортне оброблення вантажів. При цьому, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки – відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортних засобів матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач. Надані до позову матеріали відносно зазначення в ТТН помилкових відомостей не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації. Надання інших матеріалів навіть не у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин. Під час проведення перевірки водієм пред`явлено товарно-транспортну накладну №1211 (посилання на яку міститься в акті проведення перевірки) відповідно до якої, автомобільним перевізником є ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" ТТН видана 05 вересня 2023 року. До матеріалів позову долучено лист ТОВ "Роздільнянський елеватор" від 06 вересня 2023 року (тобто виданий на наступний день після складання товарно-транспортної накладної), відповідно до якого, в ТТН начебто допущено помилки. Перевірка була здійснена 17 вересня 2023 року (на момент перевірки вказаний лист ймовірно існував), однак, не був пред`явлений посадовим особам Укртрансбезпеки під час перевірки. Крім того, водій жодних заперечень до акту не надав. 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" до Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови Укртрансбезпеки в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області №ПШ 021516 від 23 жовтня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн., в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивач не виступав автомобільним перевізником, взагалі не є автомобільним перевізником за господарською діяльністю, а отже не є суб`єктом вказаного правопорушення. Як вбачається з листа ТОВ "Роздільнянський елеватор" №58/1 від 06 вересня 2023 року, при заповненні графи ТТН "автомобільний перевізник" було невірно зазначено назву компанії та пункт призначення. Замість невірного автомобільного перевізника ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА", вірним вважати ФОП ОСОБА_2 , замість невірного пункту призначення Одеса, вірним є пункт призначення Рені, Одеська область. 
Апелянт зазначає, що ним доведено суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 не перебував та не перебуває у трудових чи цивільно-правових відносинах з ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА".
Крім того, апелянт вказує, що здійснюючи габаритно-ваговий контроль та встановлюючи перевізника відповідач виходив виключно із даних помилково зазначених в ТТН та не здійснив повну перевірку наданих документів, щоб встановити належного перевізника. На підставі ст. 48 Закону №2344-ІІІ при встановленні автоперевізника відповідач мав перевірити законність підстав використання транспортного засобу. ТТН насамперед не надає такої інформації. Проте відповідачем не надано до матеріалів справи документів, які б засвідчували право користування позивачем транспортним засобом. Втім, під час здійснення габаритно-вагового контролю, у фахівців відповідача була наявна інформація щодо належного користувача транспортного засобу та автомобільною перевізника, що зазначена в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та напівпричепу, згідно з якими користувачем є ОСОБА_2 , а відповідно до ЄДР наявна інформація щодо ФОП ОСОБА_2 , основним видом економічної діяльності якого є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
У відзиві Укртрансбезпеки на апеляційну скаргу вказується, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
17 вересня 2023 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР016825, згідно якого було перевірено транспортний засіб Renault, НОМЕР_1 , з напівпричепом ACKERMANN, НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , автоперевізник згідно ТТН 1211 від 05 вересня 2023 року ТОВ "РИСОІЛ Україна", та виявлено порушення – перевезення вантажу згідно ТТН №1211 від 05 вересня 2023 року (насіння ріпаку) з перевищенням вагових норм встановлених п.22.5 ПДР України, а саме навантаження на одиночну вісь 12,96 т при нормі 11,5 т, відповідність за яке, передбачена абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі – Закон №2344-ІІІ) (а.с. 70).
22 жовтня 2023 року Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.15 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорті", винесено постанову №ПШ021516 та застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн. (а.с.67 з.б.).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на дату проведення перевірки та винесення оскаржуваної постанови до відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області надавалась інформація про те, що ТОВ "РИСОІЛ Україна" не є автомобільним перевізником згідно ТТН №1211 від 05 вересня 2023 року, матеріали справи не містять.
За таких підстав, на підставі наданих доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову №ПШ 021516 від 23 жовтня 2023 року.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 1, ч.ч.14, 17-20 ст. 6, ст. 33, ст. 48, абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III, Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567, абз.27 глави 1 п.11, 11.5 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, п.п.4.4, 4.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.ч.14, 17-20 ст. 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Порядок №1567).
Пунктом 14 Порядку №1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог ст.ст, 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника – документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія – посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Тобто, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення є саме автомобільний перевізник, а тому спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником в розумінні Закону №2344-ІІІ.
Відповідно ст. 1 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основні чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення – це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій – особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Статтею 33 Закону України №2344-ІІІ встановлено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.
Таким чином, автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує, тобто здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом.
Так, ст. 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Згідно з положеннями ст. 49 Закону №2344-ІІІ, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Абзацом 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі – Правила №363), встановлено, що товарно-транспортна накладна – єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно п.11.1 глави 11 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові)
Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
Пунктом 11.5. Правил передбачено, що у разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий – водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
Згідно п.15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Абзацом 2 ч.2 ст. 49 Закону №2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Отже, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія – пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм ОСОБА_1 пред`явлено ТТН №1211 від 05 вересня 2023 року, згідно якої в графі автомобільний перевізник вказано – "товариство з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" (код ЄДРПОУ 41041279)", вантажовідправник – "товариство з обмеженою відповідальністю "Роздільнянський елеватор", вантажоодержувач – "товариство з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" (а.с.71, 72 з.б.).
Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, посадовою особою суб`єкта владних повноважень було складено постанову відповідно до якої міститься інформація про вчинене порушення та визначений адміністративно-господарський штраф, застосований у відповідності до абз.15 ч.1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.
Колегія суддів акцентує увагу, що в даному випадку спірним моментом у цій справі є визначення належного суб`єкта, який має нести відповідальність за виявлене порушення згідно  Закону №2344-ІІІ.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази в суд першої інстанції не були надані відповідачу під час здійснення перевірки, а також під час складення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Колегія суддів, враховує позицію Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №340/4637/22 щодо офіційного з`ясування всіх обставин справи в контексті належного установлення автомобільного перевізника в розумінні Закону №2344-ІІІ щодо якого проводиться перевірка, варто виходити з наступного:
(1) У кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
(2) Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
(3) Нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки, для забезпечення дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
(4) Належна правова оцінка обґрунтування учасників справи щодо реальності наданих суду доказів в сукупності:
-          виконання умов договору оренди транспортного засобу з екіпажом щодо щомісячної сплати орендної плати);
-          суперечності у договорі перевезення в частині вантажу, який перевозився (цегла, насіння соняшника чи пшениця);
-          відсутність заперечень водія транспортного засобу в момент оформлення порушення щодо визначеного посадовими особами відповідача особи перевізника у спірних правовідносинах; інших доводів учасників справи.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі – підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі – установи) встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88.
Відповідно п.4.4 Положення №88 виправлення помилок у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, з використанням коректурного способу здійснюється шляхом закреслення неправильного тексту або цифри і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене.
Згідно п.4.7 Положення №88 виправлення помилки у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку, що складені у паперовій формі, повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення.
Колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на те, що з наданої до суду копії товарно-транспортної накладної №1211 від 05 вересня 2023 року вбачається, що будь-яких виправлень, з урахуванням обставин, зазначених у листі ТОВ "Роздільнянський елеватор" від 06 вересня 2023 року №58/1, до такої товарно-транспортної накладної не вносились (а.с. 29).
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо неналежності посилань апелянта на лист ТОВ "Роздільнянський елеватор" від 06 вересня 2023 року №58/1 як доказу неправильного зазначення автомобільного перевізника, оскільки останнє спростовується чинним законодавством України процедури виправлення помилок у документах.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в акті №АР016825 від 17 вересня 2023 року зазначено – згідно ТТН 1211 від 05 вересня 2023 року перевізник ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА” (а.с. 16, 70), тоді як вищезазначений акт підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_1 без зауважень, в тому числі щодо зазначення ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" як перевізника.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що транспортний засіб Renault НОМЕР_1 з напівпричепом ACKERMANN НОМЕР_2 не перебуває у власності ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" не може свідчити про неможливість здійснення транспортних перевезень.
З урахування вищенаведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА".
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "РИСОІЛ УКРАЇНА" залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.