П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/14656/23	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 06.03.2023 №3828/6/14-29-24-04-02 про відмову у застосуванні норми підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755, зі змінами та доповненнями, яке винесене в.о. начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області, стосовно відсутності підстав для застосування ПП ФО ОСОБА_1 норми п.п. 69.28 ПК України.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що до початку бойових дій у м.Миколаєві займалася підприємницькою діяльністю. З початком бойових дій, позивачка перевезла всі первинні документи, що стосуються її підприємницької діяльності на зберігання у господарське приміщення (гараж) за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить її родичам, а сама евакуювалася до Первомайського району Миколаївської області. 16.04.2022 зазначене приміщення потрапило під обстріл, йому було завдано руйнування, сталася пожежа, під час тушіння все було залите водою, врятувати документи було неможливо та вони втрачені. Позивач відповідно до вимог п.п.69.28 ст.69 підрозділу 10 ПК України подала повідомлення про неможливість вивезення документів та їх втрату, однак відповідач відмовив у застосуванні положень пп.69.28 ПК України. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що ключовою умовою, за якою у платника податків у період дії воєнного стану в Україні виникає право не нараховувати та не сплачувати податки, є визначений Кабінетом Міністрів України перелік територій. Позивачем не надано жодних доказів втрати документів первинного обліку, зокрема не надано протоколу огляду з місця подій, в якому повинна міститись інформація з переліком об`єктів пошкодження чи знищення. Фактично підтвердження про знищення матеріальних цінностей (первинних документів) позивачем не надано. Як доказ виїзду за межі міста Миколаєва, позивач надала лише копію довідки від 25.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що є недостатнім для прийняття позитивного рішення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволеною 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на момент подання платником податків повідомлення про втрату документів та за прийнятим контролюючим органом за результатами його розгляду рішення, Кабінетом Міністрів України не було визначено переліку таких територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.  Роз`яснення ДПС України з цього питання було опубліковано на офіційному сайті від 14.02.2023, web-сторінка: https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/654440.html.
Апелянт наголосив, що тільки Законом України від 11.04.2023 № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» (далі – Закон № 3050) (набув чинності 06.05.2023) внесено зміни до абз. 13 пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та викладено в такій редакції «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку», зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», якою згідно з пунктом першим вказаної постанови визначається, зокрема, орган виконавчої влади (Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій), якому делегуються повноваження щодо затвердження переліку територій, а також визначаються складові переліку територій, вимоги до формату територій, за якими ці території відображаються у переліку, та затверджена форма переліку територій.
Крім того, апелянт просив врахувати, що у зв`язку з отриманням інформації про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Миколаївській області від 11.11.2021 № 21673/6/14-29-07-13-08 направлено лист на адресу позивача щодо надання книги обліку доходів і витрат та інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків та платежів. У відповідь на зазначений лист, ОСОБА_1 листом від 23.11.2021 № 23/11-1 повідомила, що в неї Книга обліку доходів і витрат, первинні документи на придбання товарів та послуг не збереглися, оскільки вже минув строк давності (1095 днів). Надано було лише оригінали розрахункових та платіжних відомостей за 2017 – 2018 роки щодо виплати заробітної плати найманим працівникам. Проте, в повідомленні позивача про неможливість вивезення та втрату документів вказано, що ці документи знищено в результаті бойових дій, хоча частина з них, відповідно до раніше поданого листа, нібито знищена через закінчення строку зберігання, а частина знаходиться в контролюючому органі.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку і необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 з 06.03.2012 по 31.12.2020 року була зареєстрована фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
В листопаді 2021 року Головним управління ДПС у Миколаївській області призначено документальну позапланову перевірку позивачки з підстав, передбачених п.78.1.7 ст.78 ПК України, яка не була завершена.
17 лютого 2023 ОСОБА_1 подала до Головного управління ДПС у Миколаївській області повідомлення про неможливість вивезення та втрату документів. В зазначеному повідомленні ОСОБА_1 повідомила, що 11.03.2022 вона була вимушена покинути м. Миколаєва та виїхала для проживання до с. Бурилове Первомайського району Миколаївської області. Перед виїздом з Миколаєва, всі первинні документи та речі, які вона не могла забрати з собою, вона залишала на зберігання за адресою АДРЕСА_1 в гаражі належному ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 їй повідомила, що 16.04.2022 приміщення, де зберігались її речі, потрапило під обстріл і йому було завдано руйнування, внаслідок чого вони втрачені. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила застосувати до неї положення п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
06 березня 2023 року Головне управління ДПС у Миколаївській області прийняло рішення про відмову у застосуванні норм п.п.69.28 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI, зі змінами і доповненнями. Зазначене рішення вмотивовано тим, що відсутній перелік територій визначений Кабінетом Міністрів України, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані Російської Федерацією, а також до повідомлення не надано документальних підтверджень обставин, що призвели до втрати первинних документів, також повідомлення про втрату було надіслано раніше, ніж законодавством встановлено порядок надання таких повідомлень.
21 березня 2023 ОСОБА_1 подала скаргу на рішення відповідача, яка 22.09.2023 рішенням ДПС України залишена без задоволення.
Свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 перед виїздом з м. Миколаєва залишила їй речі та документи, які вона зберігала у господарському приміщенні (гаражі) за адресою: АДРЕСА_1 (район морського порту). 16.04.2022 зазначений район потрапив під обстріл російської артилерії, внаслідок чого виникла пожежа. Пожежею та водою від тушіння пожежі документи ОСОБА_1 були знищені. Які саме документи точно, свідок пояснити не зміг, оскільки документи вона не перевірила, актів приймання документів на зберігання не складали.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що були свідками займання в гаражі ОСОБА_2 , а також тушіння пожежі. Що саме були знищено у гаражі їм достеменно невідомо.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що місто Миколаїв (Миколаївська територіальна громада) входив до територій де велися активні бойові дії в період з 24.02.2022 до 11.11.2022. Конструкція норми п.69.28 дає підстави вважати, що заява платника податків про втрату документів, не потребує будь-яких доказів, зокрема документів, актів, фото, відео, свідчень очевидців та ін. Дії презумпція правдивості заяви платника податків, доти поки не буде спростовано протилежне. За такою конструкцією, платник податків не повинен нічого доводити та підтверджувати це доказами. Для платника податків достатньо лише заявити про наявність обставин передбачених п.69.28. У разі незгоди з можливістю застосування на платника податків положень п.69.28, саме контролюючий орган надавати докази на підтвердження своєї позиції. У цьому випадку, контролюючий орган жодним чином не спростував повідомлення платника податків, і лише поставив його під сумнів та переклав обов`язок доказування на платника податків. Суд також зазначив, що оскільки у цьому випадку діє презумпція правдивості повідомлення платника податків про втрату документів, вона може бути спростована лише наданням контролюючим органом переконливих доказів на спростування цього повідомлення, доведенням того, що платник податків зловживає своїм правом, та втратив документи за обставин, що не пов`язані з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, бойових дій. Натомість, відповідач жодного аргументу на спростування тези позивача не навів, ані у спірному рішенні, ані під час судового розгляду. Таким чином, повідомлення позивача залишилося неспростованим.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо адміністрування окремих податків у період воєнного, надзвичайного стану» від 01 квітня 2022 року №2173-IX, внесені зміни до податкового законодавства, що встановлюють спеціальні правила підтвердження даних податкової звітності для платників податків, які провадили свою діяльність на територіях, де ведуться/велися бойові дії, і на тимчасово окупованих територіях, та не можуть пред`явити первинні документи. 
Такі спеціальні правила діють з 16 квітня 2022 року та мають наступне формулювання.
Підпунктом 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України установлено, що до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень ст. 44 ПК України застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.
Підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.
У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості із зазначенням реквізитів).
Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.
Якщо після подання повідомлення про неможливість вивезення первинних документів платнику податків стане відомо про втрату таких документів, такий платник податків зобов`язаний подати до контролюючого органу повідомлення про втрату первинних документів із зазначенням обставин такої втрати.
Платники податків, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану.
Втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, бойових дій, не надає права платнику податків застосовувати положення пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України покладається на контролюючий орган. Платник податків, який безпідставно застосував положення пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену ПК України та іншими законами України.
У разі відмови у застосуванні положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України контролюючий орган не пізніше одного місяця з дати отримання відповідного повідомлення від платника податків видає вмотивоване рішення із зазначенням підстави та доказів такої відмови.
Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.
Згідно рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06.03.2023 №3828/6/14-29-24-04-02 ОСОБА_1 відмовлено у застосуванні пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з причин, що на момент подання повідомлення не було визначено Кабінетом Міністрів України перелік територій, на яких ведуться або велися бойові дії. Крім того, до повідомлення не надано документальних підтверджень обставин, що призвели до втрати документів. Також, з посиланням на лист ОСОБА_1 від 23.11.2021 року, відповідач зазначив, що про те, що первинні документи не збереглися позивач зазначала ще у 2021 році.
Судова колегія наголошує, що підпунктом 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України чітко встановлено, шо втрата документів, що не пов`язана з проведенням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, не надає права платнику податків застосовувати положення пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Обов`язок доведення відсутності підстав для застосування положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України покладається на контролюючий орган. 
Платник податків, який безпідставно застосував положення пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, вважається таким, що ухиляється від сплати податків, та несе відповідальність, передбачену ПК України та іншими законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач припинила ФОП 31.12.2020 року. Після отримання листа податкової про витребування документів про обчислення та сплату податків, позивач листом від 23.11.2021 року повідомила ГУ ДПС у Миколаївській області про те, що Книга обліку доходів і витрат, первинні документи на придбання товарів та послуг не збереглися, оскільки минув строк давності. ОСОБА_1 повідомила, що в неї збереглися розрахункові та платіжні відомості за 2017-2018 роки, які вона надала податковому органу на перевірку. Про наявність чи відсутність інших первинних документів позивач не повідомляла.
Викладене свідчить про те, що ще до початку військового стану на території України у позивача, окрім наданих податковому органів документів, нічого не зберіглося.
Отже, до спірних правовідносин неможливо застосовувати пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, оскільки втрата документів, в даному випадку, очевидно не пов`язана з бойовими діями, а настала значно раніше.
Крім того, на підтвердження зазначених обставин свідчить і лист ОСОБА_1 , яка на запит податкової від 26.01.2023 року повідомила, що її ФОП закрито ще у 2020 році та про це вона вже повідомляла відповідача листом від 23.11.2021 року. Позивач повідомила відповідача, що більше нічого додати не може.
Тобто, ще місяць до направлення відповідачу повідомлення про втрату документів, позивач, відповідаючи на запит податкової служби, нічого не зазначала про пожар, який стався 16.04.2022 року та про який їй повідомили того ж дня.
Щодо обов`язку відповідача доводити відсутність підстав для застосування положень пп.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, судова колегія враховує, що зазначені обставини, зокрема ненадання усіх первинних документів позивачем на запит контролюючого органу у 2021 році, покладені в основу оскаржуваного рішення відповідача та у рішення ДПС України про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 
Додатково судова колегія враховує, що під час надання свідчень жоден із свідків, опитаних в суді першої інстанції, не зміг достовірно підтвердити знищення вогнем спірних первинних бухгалтерських документів. Свідки підтвердили лише факт пожежі, яка відбулась ззовні будівлі, а з середині будівлі лише йшов густий дим який міг бути спричинений саме зовнішнім тушінням займання. 
Судова колегія вважає обґрунтованими додаткові пояснення відповідача, надані в суді першої інстанції, що свідками підтверджено не складання представниками ДСНС України будь яких документів щодо гасіння пожежі за ймовірною адресою зберігання спірних бухгалтерських документів, оскільки пожежа за свідченнями свідків відбулась саме ззовні, де знаходився лише баки з побутовими відходами, що само по собі не могло призвести до знищення вмісту того, що зберігалось у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка під час звернення до відповідача 17.02.2023 з повідомленням про неможливість вивезення та втрату документів в 4 абзаці на 2 аркуші зазначила, що 16.04.2022 року вона отримала повідомлення від ОСОБА_2 про те, що приміщення, де зберігались її речі 16.04.2022 року потрапило під обстріл і йому було завдано руйнування в результаті чого вивезти речі та документи не було можливості, тому вони були втрачені. 
Однак, під час надання свідчень в суді першої інстанції, свідки не підтвердили саме руйнування приміщення по АДРЕСА_1 , а лише зазначили про факт зовнішньої пожежі та вибиті вікна. До того ж свідками підтверджено відсутність складання компетентними органами будь яких документів про руйнування приміщення по АДРЕСА_1 .
Відсутність факту знищення бухгалтерських документів підтверджуються витягом з ЄРДР від 16.04.22 №22022150000000203, який містить інформацію про те, що 16.04.22 невстановлені військовослужбовці збройних сил РФ, із невстановленої зброї, здійснили обстріли об*єктів цивільної інфраструктури Заводського району м.Миколаєва Миколаївської області, внаслідок яких за адресою АДРЕСА_1 повибивало вікна (а.с.12). 
Зазначений документ фіксує лише факт вибиття вікон за адресою АДРЕСА_1 , що само по собі логічно не могло спричинити знищення бухгалтерської документації всередині гаражу, а отже не є доказом знищення первинних документів позивача, які там можливо зберігались.
Суд першої інстанції невірно застосував норми права, неповно встановив обставини справи, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 грудня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія
                                        
                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року – скасувати та прийняти постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко