Ухвала
 
10 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 336/2849/23
провадження № 61-7418ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя                      від 28 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду                             від 08 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому уточнивши позовні вимоги, просила визнати незаконним та скасувати наказ філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 27 лютого 2023 року № 80-к про звільнення ОСОБА_1 ; поновити її на роботі в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на посаді завідувача складу відділу будівництва, експлуатації будівель та господарського обслуговування філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу                        з 01 березня 2023 року до дня ухвалення рішення у справі, витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн та судовий збір у сумі 1073,60 грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на роботі.
 
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 28 лютого 2024 року позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував наказ начальника філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 27 лютого 2023 року № 80-к про звільнення ОСОБА_1 . Поновив ОСОБА_1 на посаді завідувача складу відділу будівництва, експлуатації будівель та господарського обслуговування філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Стягнув з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу                 з 01 березня 2023 року до 28 лютого 2024 року в розмірі 191 498,31 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті. Стягнув з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Стягнув з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 2 988,58 грн. Рішення допустив до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу. 
 
Запорізький апеляційний суд постановою від 08 травня 2024 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишив без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя                    від 28 лютого 2024 року - без змін. 
 
21 травня 2024 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на  рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого                   2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 та постановах Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 451/706/18, від 26 січня 2022 року у справі № 185/5041/18, від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі                                 № 696/985/15-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19, від 21 травня 2021 року у справі № 310/9294/18. 
 
Разом із цим, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 квітня                2015 року у справі № 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15,                 від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, не заслуговують на увагу, оскільки висновки, на які посилається скаржник, не є висновками Верховного Суду у розумінні статті 263 ЦПК України щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Разом із цим, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в касаційній скарзі заявило клопотання про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2024 року посилаючись на те, що у разі невжиття заходів щодо зупинення виконання рішення суду першої інстанції повернення стягнутих коштів потребуватиме значних зусиль та часу і призведе до порушення майнових прав та інтересів банку. У разі задоволення касаційної скарги та можливого скасування оскаржених судових рішень відповідач буде позбавлений повернути стягнені грошові кошти. Заявник, посилаючись на частину другу статті 445 ЦПК України, вказує, що у разі виконання рішення суду першої інстанції, яким стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, у випадку його скасування судом касаційної інстанції повернення коштів буде неможливим.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2024 року в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню, тому в цій частині судове рішення не підлягає зупиненню.
 
Поряд з цим, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет спору, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2024 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, а тому клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню. 
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 травня 2024 року.
 
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу                               № 336/2849/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зупинення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя             від 28 лютого 2024 року задовольнити частково.
 
Зупинити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя                від 28 лютого 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку, за виключенням поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
 
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов