ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 травня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/1465/24
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/738/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                суддів:  Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.   
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу:  ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Яременко І.В.), ухвалене у м. Чернігів 
                                        В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 127,50 грн та судових витрат. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №2628807590, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 14 липня 2021 року № 14-07/21 перейшло до ТОВ « Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги за зазначеним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 року перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Відповідач умови кредитного договору від 30 грудня 2019 року за №2628807590 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 36 127,50 грн, яка складається з суми основного боргу – 3000 грн та суми заборгованості за відсотками – 33 127,50 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборговність за договором позики №262880759 від 30 грудня 2019 року в розмірі 32 557,50 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 3 000 грн, заборгованості за процентами – 29 557,50 грн; судовий збір у розмірі 2728,78 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 715,38 грн; в решті позовних вимог відмовлено. 
Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції визнав належними, достовірними та достатніми в розумінні положень ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, докази, надані позивачем на підтвердження факту укладення договору позики №262880759 від 30 грудня 2019 року з ОСОБА_1 на умовах, зазначених у договорі та факт перерахунку на його банківську картку коштів. Виходячи з приписів ст.ст. 512,514 ЦК України та укладених договорів факторингу, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .  Позивач просить стягнути з врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності заборгованість у розмірі 36 127,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 33 127,50 грн, однак на підтвердження заборгованості за відсотками у вказаній сумі позивачем не надано жодних доказів. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про зменшення суми заборгованості за відсотками до 29 557,50 грн. Позовні вимоги позивача задоволено частково, тому відшкодуванню підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задовленні позовних вимог, стягнути з позивача на його користь 15 000 грн у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що строк дії договору №0671491705 від 30 грудня 2019 року становить 3 роки, отже строк позовної давності звернення до суду сплив ще в 2022 році. За доводами відповідача, датою прострочення виконання обов`язку з внесення чергового платежу є 30 грудня 2019 року, оскільки жодного платежу за договором внесено не було. Вважає неналежними доказами наявності заборгованості надані позивачем договори факторингу, оскільки з них не вбачається як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами до укладення договорів відступлення прав вимоги, зокрема за який період здійснено нарахування та за якими ставками. ОСОБА_1 вказує, що договір про надання фінансових послуг не в повній мірі відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки його умови спричиняють дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на користь банку. Вважає подальше нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору неможливим. Відповідач також в апеляційній скарзі вказує, що позивачем не доведені належними, допустимими доказами всі складові заборгованості, тому обґрунтованою сумою кредиту є тіло кредиту в розмірі 3 000 грн та загальна вартість кредиту в розмірі 1 575 грн. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що сума в квитанції про сплачені кошти за послуги адвоката не відповідає сумі, яка зазначена в Заяві про надання юридичної допомоги №485 та витягу до Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону  відповідає судове рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору – ч.2 ст.1054 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За матеріалами справи встановлено, що 30 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Інфінанс» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заявку-анкету на отримання кредиту (а.с.11). Підписанням цієї анкети-заявки відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога його власноручного підпису.
У той же день ОСОБА_1 акцептував шляхом підписання електронним підписом Пропозицію укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671491705 від 30 грудня 2019 року (оферту) та надання 1 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628807590 від 30 грудня 2019 року (а.с.9зворот-10зворот).
Також 30 грудня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671491705, за умовами якого товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka», які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами (а.с.6-9). 
Відповідно до п.1.2. вказаного договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору – 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем. 
Сторонами було погоджено основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) – 3000 грн; строк користування кредитом (траншем) – 30 днів; строк дії договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671491705 від 30 грудня 2019 року – 3 роки; відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка – 638,75%; загальна; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1 575 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75%.
У Розділі 7.1. кредитного договору позичальник підтвердив, що він самостійно перед укладанням даного договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору, які відповідають умовам даного договору, та погодився з ними; підписанням Заявки-анкети та/або цього договору позичальник підтвердив, що він до укладення даного договору отримав вичерпну інформацію в письмовій формі про умови надання кредиту і що один з оригіналів цього договору був переданий позичальнику; підписанням цього договору позичальник підтвердив, що він уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від товариства, достатньої та необхідної для прийняття рішення позичальником щодо укладення цього договору, що відповідає його внутрішній волі; сторони погодили, що підписання товариством договору, додаткових угод та додатків до договору, повідомлень, вимог та інших документів відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання договору; сторони дійшли згоди, що договір, додаткові угоди та додатки до договору, повідомлення, вимоги та інші документи, підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу і породжують для сторін аналогічні права та обов`язки, що підписані власноручно; товариство передає одноразовий  ідентифікатор позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його інформаційно-телекомунікаційній системі (вказаний в особистому кабінеті позичальника), в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йом смс-повідомлення за номером телефону, вказаним позичальником під час заповнення заявки-анкети; підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором; виконання вищезазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. 
У заявці-анкеті ОСОБА_1 зазначив реквізити своєї банківської платіжної картки, на яку 30 грудня 2019 року і було зараховано 3000 грн кредитних коштів (а.с.22 зворот).
Згідно із розрахунком заборгованості відповідач кошти на погашення кредиту не вносив, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 09 січня 2024 року у розмірі 60 592, 50 грн, з яких: 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 57 592,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с.28).
Проте позивач, застосувавши принцип розумності, співмірності і пропорційності, визначив заборгованість, яку просив стягнути з відповідача, у розмірі 36 127,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 3000 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 33 127,50 грн.  
14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) було укладено Договір факторингу №14-07/21, за умовами якого клієнт – первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 221 939 136,68 грн, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с.29-31). Пунктом 2.3. вказаного договору встановлено, що клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. 
У Реєстрі боржників до договору факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року міститься інформація про боржника ОСОБА_1 . Сума наданого кредиту – 3000 грн, заборгованість за тілом кредиту – 3000 грн, заборгованість за процентами – 29 557,50 грн, загальна сума заборгованості за кредитом – 32 557,50 грн (а.с.32-33).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору (Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами  позики (кредитними договорами) (а.с.34-36).
Згідно з Додатком №3 до вказаного договору було відступлено право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 на загальну суму 60 592,50 грн, з яких: 3000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням, 57 592,50 грн – заборгованість за нарахованими процентами (а.с.37-39).
Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт укладення ним Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0671491705 від 30 грудня 2019 року і факт отримання ним кредитних коштів у розмірі 3000 грн. При цьому обґрунтованою сумою кредиту вважає тіло кредиту – 3000 грн та загальну вартість кредиту в грошовому вираженні – 1575 грн. Вважає, що строк позовної давності сплив ще в 2022 році.
Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, позицію сторін у справі, норми закону, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 32557,50 грн.
Доводи апеляційної скарги про сплив строку позовної давності не заслуговують на увагу суду.
Сторони договору позики № 0671491705 від 30.12.2019 року в п. 1.9 погодили , що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарні місяці, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами.
З  позовом до суду позивач звернувся 1 лютого 2024 року, строк дії договору № 0671491705 від 30.12.2019 року  закінчився 29.12. 2022 року, тобто позов подано в межах строків позовної давності.
Крім того, відповідачем до суду першої інстанції не було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості наданих позивачем доказів на підтвердження розміру заборгованості, оскільки визнання відповідачем часткової суми заборгованості за договором позики спростовано умовами укладеного договору  позики № 0671491705 від 30.12.2019 року та проведеним судом першої інстанції обрахунком заборгованості. Нарахування відсотків здійснювалось в межах дії договору позики. Відповідачем позовних вимог щодо укладеного договору позики чи договорів факторингу про їх недійсність не заявлялось.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між ним та ТОВ «ІНФІНАНС» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати позичені кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 32557,50 грн.
Колегія суддів частково не погоджується із рішенням суду в частині стягнення судових витрат з огляду на таке.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, тому, враховуючи часткове задоволення позову, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача 2728.78 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року;платіжну інструкцію № 0406030000 від 10 січня 2024 року про сплату 51000 грн ; заяву на надання юридичної допомоги № 485 від 02.01.2024 року; витяг з акту №2 про надання юидичної допомоги від 08.01.2024 року
Із вказаних документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням « Лігал Ассістанс» послуг по даній справі становить 13000 грн.
У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначав про завищення суми витрат на професійну правничу допомогу та їх невідповідність.
Суд першої інстанції вважав доведеним факт понесення таких витрат належними та достатніми доказами.
Разом, з тим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «Коллект центр» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних  робіт адвокатським об`єднанням « Лігал Ассістанс» (усна консультація з вивченням документів та складання позовної заяви), клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, часткове задоволення позовних вимог, складність справи, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав для зміни судового рішення суду першої інстанції в частині визначення суми  відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з її зменшенням з 11715.38 грн до 5000 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.3 , 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
                                          П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року  змінити в частині визначення суми  відшкодування витрат на професійну правничу допомогу зменшивши їх з 11715.38 грн до 5000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: