УХВАЛА
 
11 квітня 2024 року
м. Київ
 
справа № 289/58/21
провадження № 51-5789 ск 23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушував питання про перегляд судових рішень щодо нього у касаційному порядку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2024 року, у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 427 КПК України, касаційну скаргу засудженого залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання копії даної ухвали.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховним Судом було констатовано порушення п. п. 3-5 ч. 2 та ч. 5 ст. 427 КПК України, при цьому роз`яснено порядок усунення зазначених в ухвалі недоліків.
У межах наданого Судом строку ОСОБА_4 подав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, зазначених у вказаній ухвалі, в повній мірі не усунув.
Так, засуджений всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України повторно не зазначає судові рішення, що оскаржуються, а лише долучає копії вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 травня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року.
Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений посилається, як на підстави для скасування судового рішення, на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, однак в обґрунтування наводить аргументи, які стосуються незгоди з оцінкою доказів, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами, у тому числі на предмет достовірності, та вказує на невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Разом з цим, ОСОБА_4 не усунув порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, згідно з якими, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Залишаючи без руху касаційну скаргу, Судом роз`яснено засудженому, що такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Надана на усунення недоліків касаційна скарга  ОСОБА_4 знову не містить сформульованої вимоги до суду касаційної інстанції з вказівкою щодо форми судових рішень (вирок, ухвала), назви судів, якими ухвалено оскаржувані судові рішення та дати ухвалення рішень.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає, що засудженим не усунуто недоліки касаційної скарги залишеної без руху, тому касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами необхідно йому повернути.
Повертаючи касаційну скаргу, Суд роз`яснює, що її повернення не позбавляє права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                               ОСОБА_3