ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 травня 2024 року 	м.Суми	

Справа №576/2078/23 
Номер провадження 22-ц/816/619/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Куцар  Христиною Петрівною, 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року у складі судді Колодяжного А.О., ухваленого в м. Глухові Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на час навчання,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з ОСОБА_1 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час є повнолітнім і навчається на другому курсі денної форми навчання у відокремленому структурному підрозділі «Глухівського агротехнічного фахового коледжу Сумського НАУ», термін навчання до 30 червня 2025 року. На даний час, проживає разом з ним та знаходиться на її утриманні, у той час як відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. 
Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1   на її користь аліменти на утримання сина,  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі  частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. 
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20 липня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 700 (сімсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Куцар Х.П., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було доведено потребу у фінансовій допомозі у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). Вказує на те, що позивачем не було доведено можливість відповідача надавати повнолітньому сину допомогу саме у визначеному судом першої інстанції розмірі. 
Зазначає про те, що судом першої інстанції була проігнорована довідка-розрахунок від 09 жовтня 2023 року, з якої вбачається, що відповідачем було здійснено переплату аліментів у розмірі 137087 грн 66 коп., яка не списана, не перерахована, а наявність переплати свідчить лише про добровільну фінансову допомогу ОСОБА_1 на обох дітей, включаючи допомогу на витрати, пов`язані з навчанням старшого сина ОСОБА_3 . 
ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність, вмотивованість та справедливість оскаржуваного рішення, просить у задоволенні доводів апеляційної скарги відмовити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). 
На даний час ОСОБА_3 є повнолітнім та навчається на другому курсі денної форми навчання у відокремленому структурному підрозділі «Глухівський агротехнічний фаховий коледж Сумського НАУ» по спеціальності «Будівництво та цивільна інженерія» і не знаходиться на повному державному утриманні; період навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2025 року (а.с. 5).
ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом в матір`ю ОСОБА_2 та братом ОСОБА_4 2011 року народження (а.с. 8, 9). 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком повнолітньої дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, а витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Дослідивши докази по справі, суд вважав можливим визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в частці, що відповідає 1/6 частині його доходу, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача.
Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.
Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів – 1/6 частка від доходів відповідача, є достатнім та відповідає майновому становищу обох з батьків, а також їх повнолітнього сина. 
Відповідач є особою працездатного віку, доказів на підтвердження того, що його майновий стан не дає змоги утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися, матеріали справи, суду надано не було. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги недовченість позивачем потреби на утримання повнолітнього сина, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_3 на даний час навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працевлаштуватися та утримувати себе самостійно. 
Усупереч твердженням відповідача, існування переплати за виконавчим провадженням №54990436 з примусового виконання виконавчого листа Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30 серпня 2017 року у справі №575/869/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не свідчить про те, що ОСОБА_1 в добровільному прядку надається матеріальна допомога на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 . 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Куцар  Христиною Петрівною, залишити без задоволення. 
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21 листопада 2023 року  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова