ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року	Львів	Справа № 140/14622/23 пров. № А/857/5865/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в справі №140/14622/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
час ухвалення рішення – 07.02.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
1) визнати протиправними та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2022 №3208А «Про результати службового розслідування» та Акт службового розслідування б/н, затверджений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2022 №2556А;
2) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбаченої Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402;
3) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом травмування позивача 23.05.2022 внаслідок артилерійського обстрілу збройними формуваннями російської федерації позицій мотопіхотного батальйону у районі виконання бойового завдання АДРЕСА_1 та за результатами розслідування видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачену Додатком №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зазначивши в ній: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»;
4) Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01 червня 2022 року по 17 січня 2023 року (включно) у розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебуванням у відпустці за станом здоров`я після лікування;
5) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у зв`язку з пораненням пов`язаним з захистом Батьківщини, збільшеної до 100 000,00 грн за період з 01 червня 2022 року по 17 січня 2023 року (включно) відповідно до Постанови КМУ №168, з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що встановлені обставини справи свідчать про недотримання відповідачем процедури розслідування, а отже, має місце протиправна відмова військової частини НОМЕР_1 у наданні позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, викладеної в листі № 2/1253 від 23.08.2022.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним.  Просить оскаржене позивачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
24.05.2022 позивач отримав травму під час виконання ним обов`язків військової служби в ЗСУ, про що складена карта медичної допомоги форми 100 Краматорською міською лікарнею №2, в якій травматологом вказано діагноз: застаріле ушкодження латеральної бокової зв`язки правого колінного суглобу.
В період з 24.05.2022 по 17.01.2023 перебував на лікуванні у зв`язку з хворобою.
Як вказано в довідці ВЛК 03.06.2022 року №183 в/ч НОМЕР_2 : встановлено діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, каліцтва: Стан після закритого часткового пошкодження латеральної колатеральної зв`язки (24.05.2022), латерального меніска, післятравматичний сіновіїт правого колінного суглоба з тимчасовим порушенням функцій. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №649 від 08.07.2022: Стан після артоскопічної резекції культі пошкодженої передньої хрестоподібної зв`язки, дебридменту правого колінного суглоба (05.07.2022), з приводу застарілого розриву (24.05.ю2022) та тимчасовим порушенням функції кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня.
Згідно довідки військово-лікарської комісії №12 позивачу втретє проведено медичний огляд ВЛК госпітальною при КП «Турійська лікарня планового лікування 30.09.2022: застарілий розрив (24.05.2022) передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба стан після артоскопічної аутотендопластики (13.09.2022) із тимчасовим порушенням функції кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми відсутня.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №762 від 16.11.2022: нестійка комбінована контрактура правого колінного суглоба. Стан після пластики ПХЗ правого колінного суглоба (13.09.2022). Тимчасове порушення функції правої нижньої кінцівки. СКХ: конкременти обох нирок. Синдром сухого ока. Ангіопатія сітківки обох очей. Б.А., неконтрольований інтермітуючий перебіг, ЛН-0 ст. Венозні ангіоми лівої гемісфери мозочка. Захворювання, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Вкотре, 17.01.2023 проведено медичний огляд ВЛК гарнізонною при військовій частині НОМЕР_2 про що складено довідку військово-лікарської комісії №145, якою встановлено діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, каліцтва: деформуючий артроз першої стадії, зміцнілі шкірні рубці правого колінного суглоба після артроскопічної резекції культі передньої хрестоподібної зв`язки (05.07.2027) з приводу засторого пошкодження (24.05.2022), артроскопічної аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки (13.09.2022). Нестійка розгинальна контрактура правого колінного суглоба з больовим синдромом та помірним порушенням функцій.
Травма. ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Довідка про обставини травми відсутня. Тяжкість отриманої травми: тяжка ( згідно Наказу МОЗ № 370 від 04.07.2007).
Дисциркуляторна енцефалопатія першої стадії з стійкою цефалгією ремітуючою вестибулопатію з незначним порушенням функцій центральної нервової системи. Венозна ангіома мозочка. Вертеброгенна лівобічна люмбоішалгія в стадії нестійкої ремісії. Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз шийного, поперекового відділів хребта з больовим синдромом та незначним порушенням грудного, поперекового відділів хребта з незначним порушенням статико-кінетичної функції хребта. Сечокам`яна хвороба. Конкремент лівої нирки без порушення функції нирки. Хронічний двобічний риносинусит, алергічного генезу. Асомнія.
Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, бронхіальна астма, інтермітуюча, помірно контрольована ЛНО. Гіпертонічна короба першої сталі, першого ступеня, серцево-судинний ризик помірний. СНО. Захворювання НІ не пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статей 61б, 41в, 23г, 45в, 67г, 47п, 39а графи ІІ Розкладу хвороб ТДВ графи обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, на що отримав відмову.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
На виконання Указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793) до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Постанову №168 (доповнено пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів - здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).
Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), тоді як документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів і розпоряджень, журналів бойових дій, рапортів командирів підрозділів та довідок командирів військових частин за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.
Крім цього, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, також включені військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Водночас, підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
З урахуванням вищезазначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 у подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Положення №260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.
З аналізу наведених норм постанови №168 вбачається встановлення декількох підстав для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, про що має бути прямо зазначено у документах, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Це означає, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, що така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду до 100000 грн. Під час лікування після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду до 100000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн. отримують ті військовослужбовці, у яких поранення визнане тяжким за висновком ВЛК.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Розділом І Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п. п. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
За приписами п. 21.1 та п.21.2 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК. Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Додатком 1 до Положення №402 затверджено Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, статтею 81 якого передбачено назву хвороби, ступінь порушення функції «Стани після проведеного лікування з приводу травм, отруєнь та деяких інших наслідків дії зовнішніх чинників» та вказано контингенти, що проходять медичний огляд за графами розкладу хвороб «Тимчасово непридатні. Потребують лікування, відпустки, звільнення тощо». Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Відповідно до п.11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Відповідно до п.1.1 гл.1 р. І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Пунктом 6.11 гл.6 р. ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження). Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Згідно з п. 6.15 гл.6 р. ІІ Положення №402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Як вже зазначалось, постановою Кабінету Міністрів України №168 визначено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Водночас матеріалами справи не підтверджується, що поранення отримане позивачем під час захисту Батьківщини, щоб давало право на отримання додаткової винагороди за час подальшого лікування.
Надана суду довідка військово-лікарської комісії не містить висновок про отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини, натомість вказує на те, що травма/поранення позивача пов`язане з проходженням ним військової служби.
Поряд з цим суд першої інстанції слушно звернув увагу, що питання наявності або відсутності певного діагнозу у особи, а також визначення того, чи отримане військовослужбовцем поранення є тяжким за результатами медичного обстеження, і чи пов`язане воно саме із захистом Батьківщини, належать до дискреційних повноважень військово-лікарської комісії, а не суду. 
В даному контексті слід зазначити, що суд не може змінювати формулювання обставин, встановлених або визначених уповноваженим лікарським органом у медичній документації.
Крім того, колегія суддів зазначає, що аргументи скаржника не підтверджують вчинення конкретних порушень відповідачем, під час розслідування нещасного випадку, а зводяться лише до цитування положень Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.
Відтак підстави для проведення повторного розслідування відсутні.
Також в контексті доводів апелянта про наявність витягів з журналів бойових дій, які підтверджують факт безпосереднього виконання бойових завдань позивачем, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що за відповідні періоди, згідно  згаданих журналів, позивачу не було виплачено грошову винагороду.
На переконання скаржника факт перебування в зоні ураження артилерійських снарядів противника спричинив ушкодження здоров`я позивача, яке пов`язано саме із захистом Батьківщини.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що стороною відповідача не заперечувалось перебування позивача в районах здійснення бойових дій, однак в розглядуваній справі, згідно доводів та вимог позовної заяви, визначальним є саме висновок військово-лікарської комісії, якою встановлено діагноз: застаріле ушкодження латеральної бокової зв`язки правого колінного суглобу. При цьому, зазначена травма пов`язана з проходженням військової служби, а не захистом Батьківщини. Встановлення причинового зв`язку між отриманою травмою та ушкоджуючим фактором, що таку заподіяло, знаходиться поза межами компетенції адміністративного суду.
Колегія суддів наголошує, що Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року в справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31))
Водночас, в  необхідності вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, як про це твердить скаржник, в межах цієї справи судом не встановлено. 
Водночас суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України). 
Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року в справі №140/14622/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 19 квітня 2024 року.