Справа № 138/1270/24 
Провадження № 33/801/519/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року                                                                     м. Вінниця

       Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

       Постановою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 22 квітня 2024 року о 12 год 37 хв. по вул. О. Пчілки, 16 у м. Могилів-Подільський Вінницької області він керував транспортним засобом марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у Комунальному некомерційному підприємстві «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» Могилів-Подільської міської ради (далі – КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ») висновок № 30, результат: 0,54 проміле.
        ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) (далі  ІНФОРМАЦІЯ_2 ) № 96 від 30 квітня 2024 року до нього вже застосовано дисциплінарне покарання, оскільки його звільнено із займаної посади у ІНФОРМАЦІЯ_3 через складений протокол про адміністративне правопорушення та направлено до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) із забороною виплачувати відповідні нарахування у виді премії, а отже він не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Вказував, що він має ІІІ групу інвалідності, є учасником бойових дій та військовослужбовцем Збройних сил України і на даний час проходить службу на сході України. Зазначав, що позбавлення права керування транспортними засобами спричинить перешкоду у здійсненні ним військового обов`язку, а також позбавить його можливості відвідувати його матір, яка є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я та потребує допомоги, що викликає часту необхідність поїздок до неї. Просив застосувати аналогію права за Кримінальним кодексом України (далі – КК України), який має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та не застосовувати до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
       Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке. 
       Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
       Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.        
       Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку, зокрема:
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290309 від 22 квітня 2024 року, згідно з яким 22 квітня 2024 року о 12 год 37 хв. по вул. О. Пчілки, 16 у м. Могилів-Подільський Вінницької області ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» висновок № 30, результат: 0,54 проміле;
       - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд  ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, за допомогою Drager Alcotest 6820, результат якого позитивний; в графі «з результатом згоден» містить підпис  ОСОБА_1 ;
       - висновком КНП «Могилів-Подільська ОЛІЛ» № 30 від 22 квітня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,54 проміле;
- відеозаписом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано події 22 квітня 2024 року, зокрема зупинку транспортного засобу під керуванням водія  ОСОБА_1 , процедуру проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції,  ОСОБА_1 не оспорюються.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про виключення з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, то апеляційний суд виходить із такого.
Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає безальтернативну санкцію у виді основного стягнення – штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Частиною першою статті 24 КУпАП установлено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення:
1) попередження;
2) штраф;
3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення;
4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення;
5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання);
позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю;
5-1) громадські роботи;
6) виправні роботи;
6-1) суспільно корисні роботи;
7) адміністративний арешт;
8) арешт з утриманням на гауптвахті.
Згідно зі статтею 25 КУпАП оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю – тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.  За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Суд першої інстанції відповідно до статті 245 КУпАП в повному обсязі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за вчинення якого обґрунтовано застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної норми, що відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що вимоги ОСОБА_1 про застосування аналогії права за КК України, який має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є безпідставними, тому що частиною четвертою статті 3 КК України визначено, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.
Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміну рішення суду.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).        
       Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                 О. С. Панасюк